ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 липня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/24939/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
     розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті 
          на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 року (головуючий суддя Рянська В.В.)
           в адміністративній справі №160/24939/23 за позовом ОСОБА_1  до відповідачів:  
          Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),  
          Держави Україна в особі Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),  
          третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державна служба України з безпеки на транспорті       
          про визнання протиправними та скасування постанов, відшкодування шкоди,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 28.09.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідачів: Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (відповідач-1), Держави Україна в особі Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (відповідач-2), просив:  
- визнати протиправними та скасувати постанови Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчих проваджень №72808795 від 18.09.2023, № 72809166 від 18.09.2023;
- визнати протиправними та скасувати постанови Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчих провадженнях №72808795 від 18.09.2023, №72809166 від 18.09.2023 про визначення розміру витрат виконавчого провадження та виконавчого збору; 
- стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 21178грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у виконавчих провадженнях №72808795 та №72809166 відповідачем здійснювалося примусове виконання постанов Державної служби України з безпеки на транспорті по справам про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України: серії АА № 00011593 від 17.07.2023, серії АА № 00012310 від 21.07.2023, якими на позивача накладено штрафи в сумі по 8500грн. за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також – КУпАП). Зазначені постанови оскаржені позивачем в адміністративному порядку. У період з 21.08.2023 до 30.08.2023 він перебував на лікуванні у санаторії в Закарпатській області. Після повернення з лікування 04.09.2023 він виявив у поштовій скриньці лист Державної служби України з безпеки на транспорті про залишення скарги без задоволення. 13.09.2023 позивач добровільно сплатив штрафи у визначених постановами сумах, тобто протягом 15-ти днів з дня отримання повідомлення про залишення скарги без задоволення, та за 5 днів до відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання зазначених постанов. Однак згідно з даними поштового оператора зазначене поштове відправлення було доставлено 21.08.2023. 18.09.2023 відповідачем було відкрито виконавчі провадження № 72808795 та № 72809166 про стягнення з позивача штрафу в сумі 17000,00 грн у кожному виконавчому провадженні. Також до позивача було застосовано заходи забезпечення примусового виконання, накладено арешт на банківські рахунки і транспортні засоби. За виконавчими документами було здійснено доплату з урахуванням виконавчого збору та витрат на здійснення виконавчих дій у сумі по 10589,00 грн в кожному виконавчому провадженні, усього на суму 21178,00 грн. Позивач вважає, що оскільки штрафи було сплачено ним у повному обсязі до закінчення строку на їх сплату у добровільному порядку та до відкриття виконавчих проваджень, підстави для їх відкриття, стягнення з нього штрафу у подвійному розмірі та витрат виконавчого провадження з виконавчим збором були відсутні. Також позивач зазначив, що внаслідок прийняття оскаржуваних постанов йому завдано матеріальних збитків у розмірі надміру сплачених штрафів, витрат виконавчого провадження та виконавчого збору в сумі 21178 грн.          Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2023 року залучено Державну службу України з безпеки на транспорті до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано постанови державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.09.2023 про відкриття виконавчого провадження №72808795, від 18.09.2023 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №72808795 та від 18.09.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 72808795.
Визнано протиправними та скасовано постанови державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.09.2023 про відкриття виконавчого провадження № 72809166, від 18.09.2023 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 72809166 та від 18.09.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 72809166.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.         Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 сплатив штрафи за постановами серії АА № 00011593 від 17.07.2023 та серії АА № 00012310 від 21.07.2023 в сумі по 8500грн згідно з кожною з постанов 13.09.2023 - протягом встановленого строку після отримання повідомлення про залишення без задоволення його скарги, поданої на ці постанови до Державної служби України з безпеки на транспорті. Отже, підстави для звернення постанов до примусового виконання та примусового стягнення з позивача штрафів за вказаними постановами у подвійному розмірі були відсутні. Постанови було фактично виконано ОСОБА_1 у повному обсязі до відкриття виконавчих проваджень.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державною службою України з безпеки на транспорті (третьою особою) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Вказує, що ОСОБА_2 отримав постанови серії АА № 00011593 від 17.07.2023 та серії АА №00012310 від 21.07.2023 рекомендованими листами 28.07.2023, після вручення постанови набрали законної сили відповідно до ст. 291 КУпАП. Дії, передбачені ч. 3 ст. 300-2 КУпАП, спрямовані на зупинення перебігу строків, Державна служба України з безпеки на транспорті має можливість вчинити лише після отримання відповідного клопотання від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, або отримання ухвали суду про зупинення. ОСОБА_1 звернувся до Державної служби України з безпеки на транспорті зі скаргою про визнання протиправними та скасування постанов. За результатами розгляду скарги 16.08.2023 постанови було залишено без змін, а скарги без задоволення. 21.08.2023 ОСОБА_1 отримав поштовий лист, штрих кодовий ідентифікатор 0600039650042, з рішенням Державної служби України з безпеки на транспорті. Відповідно до ст. 307 КУпАП у разі оскарження постанови штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 06.09.2023 у зв`язку з відсутністю у Державної служби України з безпеки на транспорті даних про добровільне виконання постанов серії АА № 00011593 від 17.07.2023 та серії АА № 00012310 від 21.07.2023, заяви про їх примусове виконання було надіслано до Амур-Нижньодніпровського ВДВС та 18.09.2023 було відкрито виконавчі провадження. 
В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції  не оскаржується.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00011593 від 17.07.2023 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 8500грн.
Постановою Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00012310 від 21.07.2023 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 8500грн.
Позивач оскаржив зазначені постанови до Державної служби України з безпеки на транспорті.
Відповідно до листа Державної служби України з безпеки на транспорті № 7918/3.7/15-23 від 16.08.2023 скаргу ОСОБА_1 було зареєстровано 11.08.2023 за № 2982/ел/0/9-23 та за результатами її розгляду повідомлено про залишення постанов серії АА № 00011593 від 17.07.2023 та серії АА № 00012310 від 21.07.2023 без змін, а скарги – без задоволення. 
17.08.2023 лист було надіслано ОСОБА_1 за його зареєстрованим місцем проживання у м. Дніпрі, що підтверджується доданим до пояснень третьої особи списком згрупованих поштових відправлень.
Згідно з відомостями на сайті Укрпошти щодо відстеження поштового відправлення з штрихкодовим ідентифікатором 0600039650042, у якому на адресу позивача надійшов вказаний лист, поштове відправлення було вручено особисто 21.08.2023.
Відповідно до поданих разом з позовною заявою довідок санаторію «Квітка полонини» ТОВ «СУЗІР`Я» (с. Солочин Свалявського району Закарпатської області) №1100449 від 04.09.2023 та №72 від 15.09.2023 ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні у зазначеному санаторії з 21 серпня до 30 серпня за путівкою № 610, та з 30.08.2023 до 04.09.2023 – на амбулаторному лікуванні у зв`язку із захворюванням.
Згідно з платіжною інструкцією № 498 від 13.09.2023 ОСОБА_1 сплатив штраф за постановою серії АА № 00012310 в сумі 8500грн.
Відповідно до платіжної інструкції № 499 від 13.09.2023 ОСОБА_1 сплатив штраф за постановою серії АА № 00011593 в сумі 8500грн.
Департамент державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті звернувся до Амур-Нижньодніпровського ВДВС із заявою № 12115/3.7/14-23 від 06.09.2023 про примусове виконання постанови серії АА № 00011593 від 17.07.2023.
Також Департамент державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті звернувся до Амур-Нижньодніпровського ВДВС із заявою № 12125/3.7/14-23 від 06.09.2023 про примусове виконання постанови серії АА № 00012310 від 21.07.2023.
У заявах було зазначено, що ОСОБА_1 28.07.2023 отримав зазначені постанови рекомендованим листом. Після вручення постанови набрали законної сили. Державна служба України з безпеки на транспорті, розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанови серії АА № 00011593 від 17.07.2023 та серії АА № 00012310 від 21.07.2023, залишила їх без змін, а скаргу без задоволення. 21.08.2023 ОСОБА_1 отримав поштовий лист, штрихкодовий ідентифікатор 0600039650042, з рішенням Державної служби України з безпеки на транспорті. Відповідно до ст. 307 КУпАП у разі оскарження постанови штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Станом на день подання заяви про примусове виконання штраф за постановами не було сплачено, у зв`язку з чим надіслано їх для примусового виконання та стягнення подвійного розміру штрафу.
Заяви було надіслано до Амур-Нижньодніпровського ВДВС 06.09.2023, що підтверджується доданим до пояснень третьої особи списком згрупованих поштових відправлень.
18.09.2023 державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС було відкрито виконавче провадження №72808795 з примусового виконання постанови Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті серії АА №00012310 від 21.07.2023 (дата набрання законної сили – 28.07.2023) про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 17000грн.
18.09.2023 у цьому виконавчому провадженні державним виконавцем було прийнято постанови про арешт коштів боржника, стягнення виконавчого збору в сумі 1700,00 грн та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 369,00 грн.
22.09.2023 виконавче провадження № 72808795 було закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення.
Також 18.09.2023 державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС було відкрито виконавче провадження №72809166 з примусового виконання постанови Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті серії АА №00011593 від 17.07.2023 (дата набрання законної сили – 28.07.2023) про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 17000грн.
18.09.2023 у цьому виконавчому провадженні державним виконавцем було прийнято постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 1700грн. та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 369грн.
22.09.2023 виконавче провадження № 72809166 було закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення.           Позивач вважає протиправними постанови Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчих проваджень №72808795 від 18.09.2023, № 72809166 від 18.09.2023 та постанови у виконавчих провадженнях №72808795 від 18.09.2023, №72809166 від 18.09.2023 про визначення розміру витрат виконавчого провадження та виконавчого збору. 
Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідачів чітко визначені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає   Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII.
Відповідно до пункту 1 частини першої   статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. 
Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 цього Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. 
Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Частиною 4 цієї статті визначено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Пунктом 5 частини 1   статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII   визначено, що постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору є виконавчими документами.
Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі   пункту 9   частини 1 статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі   пункту 17   частини 1 статті 39 цього Закону (ч.9 ст.27 ЗУ № 1404-VIII).
Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 9 ч.1 ст.39 ЗУ №1404-VIII).
Відповідно до ч. 3 ст. 291 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені   статтею 132-2   цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Статтею 298 КУпАП встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Відповідно до ч.2 ст. 299 КУпАП при оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Частиною 1 статті 300-2 КУпАП передбачено, що у разі сплати особами, зазначеними у   статті 14-3   цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною. 
У разі несплати штрафу особами, зазначеними у   частині першій   цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили (ч. 2 ст. 300-2 КУпАП).
У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги (ч. 3 ст. 300-2 КУпАП).
Частиною 2 статті 308 КУпАП передбачено, що у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: 
подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; 
витрати на облік зазначених правопорушень. 
Зі змісту постанов Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті серії АА № 00011593 від 17.07.2023 та серії АА №00012310 від 21.07.2023 встановлено, що у них міститься роз`яснення про можливість оскарження постанови згідно зі статтями 287-289 та 300-2 КУпАП протягом 10-ти днів з дня набрання постановою законної сили шляхом звернення до органу вищого рівня (до посадової особи вищого рівня) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КУпАП, при цьому перебіг строків сплати штрафу зупиняється до розгляду скарги.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що у постановах також було зазначено, що згідно з ч.2 ст.308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною другою статті 300-2 КУпАП, у порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі, та вказано відповідні суми штрафу у подвійному розмірі, які відповідають зазначеним у постановах про відкриття виконавчого провадження.
Матеріалами справи підтверджується, що постанови про накладення штрафу вручено ОСОБА_1 28.07.2023, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Державною службою України з безпеки на транспорті в листі №7918/3.7/15-23 від 16.08.2023 щодо розгляду скарги ОСОБА_1 (вх. № 2982/ел/0/9-23 від 11.08.2023) на постанови по справі по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, не було зазначено про пропущення позивачем строку на їх оскарження. Скаргу ОСОБА_1 було розглянуто по суті та залишено її без задоволення.
Отже, за змістом ч. 3 ст. 300-1 КУпАП перебіг строку сплати штрафів за постановами серії АА №00011593 від 17.07.2023 та серії АА №00012310 від 21.07.2023, як і строку їх примусового виконання, був зупинений до розгляду скарги.
Відповідно до частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених   статтями 300-1,  300-2   цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Позивач зазначає, він не міг отримати 21.08.2023 у м. Дніпрі повідомлення про залишення скарги без задоволення, оскільки з 21.08.2023 до 30.08.2023 перебував на лікуванні у санаторії в Закарпатській області. Лист про результати розгляду скарги було виявлено ним у поштовій скриньці 04.09.2023. На адвокатський запит представника позивача до АТ «Укрпошта» від 22.09.2023 вих. № 02/23 щодо надання інформації на підтвердження дати вручення ОСОБА_1 листа з штрихкодовим ідентифікатором 0600039650042 відповіді станом на дату звернення до суду з даним адміністративним позовом отримано не було.
При цьому, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження дати вручення ОСОБА_1 повідомлення про залишення скарги без задоволення, зокрема, копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке б містило відмітку про особисте його вручення одержувачу та розписку про одержання.
З огляду на період перебування позивача на лікуванні в іншій області (не за місцем проживання) та відсутність належних доказів на підтвердження вручення йому особисто 21.08.2023 повідомлення про залишення скарги без задоволення, суд першої інстанції обґрунтовано врахував доводи позивача про те, що таке повідомлення ним отримано 04.09.2023, що не спростовано наявними у матеріалах справи доказами.
Отже, штрафи було сплачено ОСОБА_1 протягом встановленого ч. 1 ст. 307 КАС України 15-ти денного строку з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, та до відкриття виконавчих проваджень про стягнення з нього штрафів у примусовому порядку.
Щодо доводів третьої особи про те, що перебіг передбачених ст. 300-2 КУпАП строків зупиняється після отримання відповідного клопотання від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, або ухвали суду про зупинення, колегія сулддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що положення ч. 3 ст. 300-2 КУпАП визначають безальтернативне зупинення до розгляду скарги перебігу строків, визначених цією статтею, у разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті. 
При цьому застереження щодо подання клопотання або ухвали суду про їх зупинення для вирішення питання про зупинення перебігу таких строків стаття 300-2 КУпАП не містить.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що стягувач у заявах про примусове виконання від 06.09.2023 посилався на положення ст. 307 КУпАП, відповідно до яких у разі оскарження постанови штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У постановах відповідача-1 зазначено дату набрання ними законної сили 28.07.2023 та строк пред`явлення постанов до виконання – до 27.08.2023, тоді як стягувач звернувся до Амур-Нижньодніпровського ВДВС із заявами про їх примусове виконання 06.09.2023, тобто після 15-денного строку, який обчислювався стягувачем з 21.08.2023, з урахуванням зупинення перебігу 30-денного строку для примусового виконання постанов.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 сплатив штрафи за постановами серії АА № 00011593 від 17.07.2023 та серії АА № 00012310 від 21.07.2023 в сумі по 8500грн згідно з кожною з постанов 13.09.2023 - протягом встановленого строку після отримання повідомлення про залишення без задоволення його скарги, поданої на ці постанови до Державної служби України з безпеки на транспорті. 
Отже, підстави для звернення постанов до примусового виконання та примусового стягнення з позивача штрафів за вказаними постановами у подвійному розмірі - відсутні. 
Матеріалами справи також підтверджується, що постанови відповідача-1 фактично виконано ОСОБА_1 у повному обсязі до відкриття виконавчих проваджень.           Відповідно до ч. 1   ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2   ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, врахував, що відповідач-1 не скористався правом на подання відзиву, не надав суду витребувані копії матеріалів виконавчих проваджень №72808795 та №72809166 та не виконав передбачений ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності оскаржуваних постанов.
Визнання протиправними та скасування судом постанов державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС від 18.09.2023 про відкриття виконавчого провадження №72808795, про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат у цьому виконавчому провадженні, та від 18.09.2023 про відкриття виконавчого провадження №72809166, про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат у цьому виконавчому провадженні, є належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача. Застосування такого способу захисту є гарантією того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений. 
Щодо позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 21178грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, то колегія суддів апеляційної погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення на користь позивача зазначеної суми.
Так, відповідно до платіжної інструкції №1836293479 від 18.09.2023 - ТОВ «ВАС-ТРАНС» (код ЄДРПОУ 37620463) сплатило на рахунок отримувача Амур-Нижньодніпровського ВДВС 10569грн. 
У призначенні платежу вказано: «АСВП72808795, ОСОБА_1 , без ПДВ».
Згідно з платіжною інструкцією № 1836293478 від 18.09.2023 - ТОВ «ВАС-ТРАНС» (код ЄДРПОУ 37620463) сплатило на рахунок отримувача Амур-Нижньодніпровського ВДВС 10569грн. 
У призначенні платежу вказано: «АСВП72809166, ОСОБА_1 , без ПДВ».
Тобто платником у вказаних платіжних документах зазначено не позивача, а юридичну особу – ТОВ «ВАС-ТРАНС» (код ЄДРПОУ 37620463), яка не мала статусу боржника у виконавчих провадженнях №72808795 та №72809166, що перебували на виконанні Амур-Нижньодніпровського ВДВС.
Оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження сплати позивачем ОСОБА_1 на рахунок Амур-Нижньодніпровського ВДВС сум штрафів, виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчих провадженнях №72808795 та № 72809166, усього в сумі 21178грн, відсутні підстави для стягнення на користь позивача зазначених сум.
Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову позивачем не оскаржувалося, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Виходячи з результатів апеляційного перегляду не підлягають розподілу витрати у справі.
Керуючись 241-245, 250, 287 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

                                                             ПОСТАНОВИВ:
 
  Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті – залишити без задоволення. 
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили 11.07.2024 та може бути оскаржена до Верховного Суду згідно статті 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова