П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/4295/24	
                                                                                                                                            Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.
                                                                                       Дата і місце ухвалення  07.06.2024 р., м. Одеса

   П`ятий апеляційний адміністративний  суд  в складі колегії суддів:  

                     судді – доповідача – Шеметенко Л.П.
                                                  судді – Градовського Ю.М.
                                                  судді – Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року по справі за адміністративним позовом   ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

    В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 23.02.2024 року,  просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) з непроведення належного розрахунку з ОСОБА_1 при його звільненні 02.02.2021 року у період з 02.02.2021 року по 20.01.2024 року;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за шість місяців затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 02.02.2021 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1  відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що станом на день звільнення позивача зі служби (02.02.2021 року), відповідачем не було проведено з ним розрахунку у повному обсязі, а саме у період проходження служби йому невірно нараховувалася та виплачувалася заробітна плата (грошове забезпечення) та відповідно, грошова допомога на оздоровлення при наданні щорічних основних відпусток, компенсація невикористаних днів щорічної основної відпустки, у зв`язку з чим, позивач відповідно до статті 117 КЗпП України має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Апелянт вважає, що 02.02.2021 р. його було звільнено саме з ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), яке в подальшому на виконання рішення суду у справі №420/9283/23 виплатило йому усі належні суми, а тому саме з нього слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) не звільняло ОСОБА_1 з військової служби,  позивача було виключено зі списків особового складу управління та знято з усіх видів забезпечення  та в подальшому він  вибув для подальшого проходження військової служби до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ), без звільнення з військової служби у розумінні ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідач погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що приписи частини першої статті 47, частини першої статті 116, частини першої статті 117 КЗпП України установлюють загальне правило, згідно з яким у випадку звільнення працівника власник або уповноважений ним орган зобов`язаний виплатити йому всі належні суми у день звільнення.
Таким чином відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 проходив військову службу, зокрема, з січня 2015 року по 02.02.2021 року у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовій частині НОМЕР_1 ), а з 03.02.2021 року по 07.09.2022 року – у НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_3 ).
Згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.01.2021 року №29-ОС (далі – Наказ №29-ОС) виключено зі списків особового складу управління та знято з усіх видів забезпечення по Окремому регіональному центру комплектування Державної прикордонної служби України з місцем дислокації АДРЕСА_1 полковника ОСОБА_1 , який вибуває для подальшого проходження служби на посаду начальника відділу комплектування НОМЕР_2 прикордонного загону. Зокрема, передбачено виключення зі списків особового складу управління та з видів забезпечення, з урахуванням часу та здавання справ та посади, з 02.02.2021 року.
Наказом №29-ОС передбачено виплатити ОСОБА_1 надбавку за особливості проходження служби у розмірі 35 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з 01 по 02 лютого 2021 року, а також преміювати його у розмірі 50 відсотків посадового окладу з 01 по 01 лютого 2021 року.
У Наказі №29-ОС зазначено, що ОСОБА_1 щорічну основну відпустку за 2021 рік не використав та матеріальна допомога на оздоровлення за 2021 рік йому також не виплачувалася.
Згідно із наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 07.09.2022 року №360-ОС (далі – Наказ №360-ОС) виключено зі списків особового складу загону та знято з усіх видів забезпечення полковника ОСОБА_1 , начальника відділу комплектування, звільненого наказом Голови Державної прикордонної служби України від 31.08.2022 року №927-ОС у запас Збройних Сил України за підпунктом “г” (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, з правом носіння військової форми одягу.
Наказом №360-ОС передбачено, що вислуга років ОСОБА_1 станом на 07 вересня 2022 року становить:
календарна: 25 р. 01 м. 17 дн.
пільгова: 02 р. 11 м. 20 дн.
усього: 28 р. 01 м. 07 дн.
Згідно з Наказом №360-ОС відповідно до ч. 14 п. 3 ст. 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (зі змінами та доповненнями) передбачено виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 30 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік.
У Наказі №360-ОС зазначено, що матеріальна допомога на оздоровлення за 2022 рік надавалася.
Відповідно до Наказу №360-ОС остаточною датою закінчення проходження військової служби ОСОБА_1 вважати 07 вересня 2022 року.
У Наказі №360-ОС передбачено зарахувати ОСОБА_1 на військову службу оперативного резерву першої черги НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України начальником відділу комплектування та направити для постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2023 року у справі №420/9283/23, задоволено частково позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії та вирішено:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 30.01.2020 року по 02.02.2021 року грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 року № 704, з урахуванням виплачених сум;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) за період з 30.01.2020 року по 02.02.2021 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 року №704, з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 03.02.2021 року по 07.09.2022 року грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 року № 704, з урахуванням виплачених сум;
- зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_3 ) за період з 03.02.2021 року по 07.09.2022 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 року № 704, з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020 рік виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 року №704;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020 рік виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 року № 704, та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020 рік;
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2021 та 2022 роки виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 року №704;
- зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_3 ) нарахувати ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2021 та 2022 роки виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 року № 704, та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2021 та 2022 роки;
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік при звільненні з військової служби виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 року №704;
- зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_3 ) нарахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік при звільненні з військової служби виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 року №704, та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму грошової компенсації невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік при звільненні з військової служби;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року в повному обсязі із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 та 2018 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січня 2008 року;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січня 2008 року;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати на користь ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2016, 2017 та 2018 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 та 2018 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січня 2008 року.
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 року у справі № 420/9283/23, яке набрало законної сили від 24.10.2023 року, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовою частиною НОМЕР_1 ) лише 08.11.2023 року виплачено ОСОБА_1 недоплачені при звільненні суми у розмірі 87089,05 грн., а також 20.01.2024 року виплачено недоплачені при звільненні суми у розмірі 34446,15 грн., чим проведено остаточний розрахунок при звільненні, що підтверджується відомостями з карткового рахунку позивача у ПАТ КБ «Приватбанк».
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) від 18.01.2024 року № 09/478-24-Вих також підтверджено, що остаточний розрахунок з ОСОБА_1 проведений лише у січні 2024 року.
У зв`язку із невиплатою з вини роботодавця належних йому сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, позивач, вважаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) повинно виплатити йому  його середній заробіток за шість місяців затримки розрахунку з дня звільнення, звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції, вирішуючи справу та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зазначив, що встановлені обставини у цій справі  свідчать про те, що ОСОБА_1 не звільнявся з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) і ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) не мало статусу власника або уповноваженого ним органу для проведення розрахунку в день звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу комплектування, звільненого наказом Голови Державної прикордонної служби України від 31.08.2022 року № 927-ОС.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, вважає його правильним та таким, що відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положенням про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до пункту 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (далі Положення № 1115/2009), особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням. У разі спору про розмір сум, належних військовослужбовцю при звільненні, йому в день виключення із списків особового складу виплачується сума, не оспорювана керівництвом органу Держприкордонслужби, у якому проходив службу цей військовослужбовець.
Згідно з частиною першою статті 47 Кодексу законів про працю України (далі- КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з ним розрахунок у строки, зазначені статтею 116 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку.
Частиною другою статті 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 07.09.2022 року на момент звільнення з військової служби позивач проходив службу у   НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ).
Водночас, ОСОБА_1 під час проходження публічної служби у ІНФОРМАЦІЯ_4 нараховувалася та виплачувалася заробітна плата (грошове забезпечення) та відповідно, грошова допомога на оздоровлення при наданні щорічних основних відпусток, компенсація невикористаних днів щорічної основної відпустки, у зв`язку з чим між позивачем і відповідачем виник публічно-правовий спір.
Вищевказаний спір адміністративний суд вирішив на користь ОСОБА_1 , і на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 року по справі №420/9283/23 позивачу 08.11.2023 року та 20.01.2024 року відповідачем було виплачено недоплачене грошове забезпечення у розмірі 87   089,15 грн. та 34   446,15 грн.
У межах цієї справи, 09.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому зокрема, просив визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні, а також зобов`язати відповідача виплатити позивачу його середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 02.02.2021 року по 20.01.2024 року.
Правова підстава цього позову - частина першої статті 116, частина першої статті 117 КЗпП України.
З урахуванням того, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику при звільненні всіх належних сум, на правовідносини, які виникають під час звільнення з військової служби, допускається поширення норм статей 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними.
У цьому контексті колегія суддів зауважує, що приписи частини першої статті 47, частини першої статті 116, частини першої статті 117 КЗпП України установлюють загальне правило, згідно з яким у випадку звільнення працівника власник або уповноважений ним орган зобов`язаний виплатити йому всі належні суми у день звільнення, а якщо в указаний строк цього не було зроблено з вини власника або уповноваженого ним органу, то підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку.
Межі дії диспозиції частини першої статті 117 КЗпП України визначені її гіпотезою, яка указує на умови, за наявності яких вступає в дію правило про виплату середнього заробітку за весь час затримки до дня фактичного розрахунку.
Обставини, з настанням яких необхідно здійснювати це правило, пов`язані з фактами звільнення працівника та невиплатою йому з вини власника або уповноваженого ним органу належних сум у день звільнення.
Ці обставини не зазнали змін внаслідок унесення змін до статей 116, 117 КЗпП України Законом України від 1 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин».
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що законодавцем визначений механізм відповідно до якого здійснення остаточного розрахунку звільненої з військової служби особи за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням, повинен здійснювати орган Держприкордонслужби, який виключив особу із списків особового складу органу Держприкордонслужби.
Фактичні обставини цієї справи свідчать про те, що ОСОБА_1 не звільнявся з ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідач не мав статусу власника або уповноваженого ним органу для проведення розрахунку в день звільнення ОСОБА_1  з військової служби.
Отже, фактичні обставини цієї справи не відповідають гіпотезі частини першої статті 117 КЗпП України, а відтак ця норма не може бути застосована до спірних правовідносин.  Поширення дії вказаної норми на випадок, який має місце у цій справі, протирічило б її змісту, сфері її дії й меті запровадження.
Доводи апелянта про те, що його 02.02.2021 р.  було звільнено саме з ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), яке в подальшому на виконання рішення суду у справі №420/9283/23 виплатило йому усі належні суми, а тому саме з нього слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, колегією суддів не приймаються.
Як  вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) не звільняло позивача з військової служби, а відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.01.2021 року за №29-ос позивача виключено зі списків особового складу управління та знято з усіх видів забезпечення по Окремому регіональному центру комплектування Державної прикордонної служби України з місцем дислокації АДРЕСА_1 . 
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про особовий склад» від 29.01.2021 року за №29-ос (Додаток 4 позовної заяви) позивач  вибув для подальшого проходження військової служби до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військово частина НОМЕР_3 ), без звільнення з військової служби у розумінні ст.26 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
ОСОБА_1 виключено із списків особового складу загону та знято з усіх видів забезпечення наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про особовий склад» від 07 вересня 2022 року № 360-ОС на підставі наказу Голови Адміністрації Державної прикордонний служби України «Про особовий склад» від 31 серпня 2022 року №927-ОС про звільнення у запас Збройних Сил України. Остаточною датою закінчення проходження військової служби визначено 07 вересня 2022 року.
З огляду на вказані обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для виплати ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 середнього заробітку, передбаченого частиною першою статті 117 КЗпП України.
Аналогічних висновків щодо застосування норм права дійшов Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2024 року (справа № 520/1897/22), і такі висновки відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
За результатами розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Колегія суддів зазначає, що доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 12.09.2024 р. 

Суддя – доповідач:                                                                                     Л.П.  Шеметенко 

Суддя:                                                                                                          Ю.М. Градовський 

        Суддя:                                                                                                          І.О. Турецька