КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/3435/2024                  
Справа № 753/4306/24
Головуючий в суді І інстанції Бондаренко М.С.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
 
П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
16 вересня 2024 року                                                                                    
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 2.1 «а» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, 
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (40800) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на сім років, з оплатним вилученням транспортного засобу BMW д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн. на користь держави.
 
ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за те, що він 20 лютого 2024 року о 20:50 за адресою м. Київ вул. Здолбунівська керував транспортним засобом BMW д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії. ОСОБА_2 вчинив вказане правопорушення повторно протягом року та був вже притягнутий до відповідальності за ст. 126 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
 
Не погоджуючись з даною постановою, посилаючись на її незаконність, відсутність забезпечення справедливого судового розгляду, дотримання належної процедури, явної упередженості суду та поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення, спотворення обставин справи, невідповідність встановлених судом обставин дійсним обставинам справи, позбавлення ОСОБА_2 права на захист, відсутність складу адміністративного правопорушення, захисник ОСОБА_1 подав через систему «Електронний суд» 28 травня 2028 року апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, дослідити в судовому засіданні матеріали справи, зокрема відеозапис, скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року та закрити провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.
Посилався на те, що при розгляді справи ОСОБА_2 та його представник були свідомо та навмисно позбавлені судом першої інстанції права на участь в розгляді справи. 10 травня 2024 року захисник Тесленко М.С. направив клопотання про відкладення судового засідання в зв`язку з перебуванням на лікуванні, на підтвердження чого ним до заяви було долучено фотокопію консультативного висновку лікаря отоларинголога. ОСОБА_2 також подав клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з перебуванням його захисника на лікуванні. Згідно наданого консультативного висновку, адвокат Тесленко М.С. перебував на лікуванні з 09 травня 2024 року, курс лікування становив 14 днів. Однак суд першої інстанції позбавив ОСОБА_2 права на захист, всіх інших прав, передбачених ст. 268, 7, 248, 249, 271, 279 КУпАП. Вважав, що такі дії з позбавлення особи прав свідчать про упередженість та відсутність належної процедури та правосуддя як такого. Також суд першої інстанції в постанові не врахував і не надав жодної правової оцінки клопотанню ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, як і не врахував клопотання ОСОБА_1 
Вказував, що 11 квітня 2024 року ОСОБА_1 в судовому засіданні заявив клопотання про виклик в судове засідання для допиту свідків ОСОБА_3 , яка фактично керувала автомобілем, та ОСОБА_4 , який надавав пояснення працівникам поліції при складанні протоколу відносно ОСОБА_2 . Дане клопотання було задоволено судом та призначено наступне судове засідання на 29 квітня 2024 року, однак в подальшому дата судового засідання була анульована та призначено судове засідання на 01 травня 2024 року. 24 квітня 2024 року захисник спрямував клопотання про перенесення судового засідання в зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі, який було узгоджено заздалегідь. В той же день 24 квітня 2024 року в справі було призначено судове засідання на 07 травня 2024 року. Проте 06 травня 2024 року анульовано дату судового засідання і призначено засідання на 10 травня 2024 року. Таким чином, судові засідання, призначені на 29 квітня 2024 року, а також на 07 травня 2024 року, не були проведені в зв`язку з їх анулюванням судом першої інстанції. Отже, не можна вважати умисним та безпідставним затягуванням розгляду справи перебування адвоката на лікуванні та його неможливість прийняти участь в судовому засіданні саме 10 травня 2024 року, враховуючи, що це було єдине клопотання від захисника в межах даної справи про відкладення розгляду справи в зв`язку з хворобою.
Оскільки дана справа по суті є кримінальною, до неї застосовуються всі вимоги, передбачені КПК України, ст. 6 ЄСПЛ, практикою ЄСПЛ, відповідно до яких кожен обвинувачений має права захищати себе особисто, та на допит свідків, чого ОСОБА_2 був позбавлений. 
Вказував, що матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів не тільки скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а й доказів того, що ОСОБА_2 взагалі керував автомобілем за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, отже суд виніс постанову, ґрунтуючись лише на власних припущеннях. При дослідженні відеозапису вбачається відсутність доказів, які б свідчили, що автомобілем керував саме ОСОБА_2 . Разом з тим, як сам ОСОБА_2 , так і свідки, присутні під час складання поліцейськими адміністративних матеріалів, неодноразово зазначали, що автомобілем керувала дівчина, ОСОБА_3 . 
Більше того, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що автомобілем BMW д.н.з. НОМЕР_1 керувала саме ОСОБА_3 (00 хв. 35 с. відеозапису). Також на відеозаписі зафіксовано, що працівниками поліції було допитано п`ять осіб і всі вони показали, що автомобілем BMW керувала дівчина. Як зазначається учасниками події, ОСОБА_2 не перебував за кермом, а знаходився в автомобілі в якості пасажира. Наведену інформацію може підтвердити свідок ОСОБА_3 , яка фактично керувала автомобілем. Проведення судового розгляду судом без участі сторін позбавило можливості допитати свідків в судовому засіданні.
Посилався на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року в справі № 216/5226/16-а/216/33/17Є, що відеозапис може бути прийнятий до уваги судом, якщо він відображає відомості про вчинення правопорушення, а не лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови. Даючи оцінку відеозапису, який долучено працівниками поліції до матеріалів справи, слід звернути увагу, що в ньому немає жодних відомостей про керування ОСОБА_2 транспортним засобом, а також про рух транспортного засобу взагалі. 
На підтвердження факту керування та причин зупинки транспортного засобу до матеріалів справи долучено рапорт інспектора поліції, який не може слугувати доказом винуватості особи, оскільки є документом внутрішнього користування, як і протокол про адміністративне правопорушення, який не є самостійним беззаперечним доказом.
Щодо письмових пояснень свідка ОСОБА_5 , то вони не могли бути взяті до уваги судом та визнані допустимими доказами винуватості ОСОБА_2 , оскільки пояснення написані за чіткими вказівками працівників поліції. Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_5 запитує у поліцейських, що саме йому треба писати в поясненнях і в подальшому складає письмові пояснення зі слів поліцейського, під час чого повідомляє, що не пам`ятає марку, модель та державний номерний знак автомобіля, яким начебто керував ОСОБА_2 . На це поліцейський відповідає «зараз піду подивлюсь». В подальшому поліцейський неодноразово надавав чіткі вказівки ОСОБА_5 про те, що саме йому потрібно писати в своїх поясненнях. Крім того, поліцейський вказує на ОСОБА_2 і зазначає ОСОБА_5 , що він керував транспортним засобом. 
Вказував, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не може бути належним доказом, оскільки містить суперечливі дані, що протирічать поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та поясненням свідків, а обставини, викладені в протоколі, не знаходять свого підтвердження в ході дослідження відеозапису з бодікамер. Крім того, суд повинен виходити з принципу презумпції невинуватості особи.
Також в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки розгляд справи проведено у відсутності ОСОБА_2 та його представника, які подавали клопотання про відкладення розгляду справи, а копію постанови від 10 травня 2024 року захисником отримано в особистому кабінеті підсистеми «Електронний суд» 19 травня 2024 року. Сам ОСОБА_2 копію постанови не отримував.
На підтвердження вказаних обставин захисником ОСОБА_1 надано скріншот з особистого кабінету підсистеми «Електронний суд» з повідомленням від 19 травня 2024 року про надходження постанови в справі № 753/4306/24.
 
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови захисник Тесленко М.С. пропустив з поважних причин, оскільки розгляд справи відбувався у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , та його захисника Тесленка М.С.
За наведених обставин та з метою забезпечення реалізації права ОСОБА_2 на допуск до правосуддя, в якому не може бути відмовлено з формальних підстав, апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.
 
В судове засідання 16 вересня 2024 року захисник Тесленко М.С. та Діхтяр В.В. не з`явилися, захисником направлено клопотання про розгляд справи у його відсутності, в якому він просив апеляційну скаргу задовольнити, постанову Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року скасувати за закрити провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. 
 
Дослідивши матеріали справи та апеляційну скаргу, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
 
Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, вчинене повторно протягом року.
 
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Висновки судді місцевого суду про доведеність факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом, не маючи права керування таким, що вчинено ним повторно протягом року, стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:
 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 498914 від 20 лютого 2024 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала, 
 
письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 , згідно яких, ОСОБА_5 20 лютого 2024 року о 20:50, знаходячись біля автомобіля Mazda Xedos 6 д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Здолбунівська 7г (на парковці «Novus»), він бачив, що людина, а саме чоловік, скоював правопорушення, дрифтував, порушуючи правила дорожнього руху, після зупинки працівниками поліції автомобіля BMW д.н.з. НОМЕР_1 вийшов з місця водія чоловік високого зросту, в чорному одягу та жилетці. До цього впродовж 15 хвилин, він споглядав, як даний чоловік керував вищевказаним транспортним засобом (дрифтував);
 
рапортом інспектора поліції Олексія Берлоги від 20 лютого 2024 року про те, що 20 лютого 2024 року заступив на патрулювання, приблизно о 20:55 ними було помічено транспортний засіб BMW д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого рухався по парковці «Novus» по вул. Здолбунівська 7г. Під час руху водій транспортного засобу здійснював різкі повороти та розвороти, пускаючи транспортний засіб у штучний занос, при цьому водій не користувався покажчиками поворотів, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР. Після зупинки транспортного засобу з водійських дверей одразу вийшов чоловік, вдягнутий у темний одяг та в чорну жилетку. Підійшовши до водія, останньому було пояснено причину зупинки та надано вимогу пред`явити документи, перелік яких зазначений в п. 2.1 ПДР, на що водій почав вимагати докази його правопорушення. Під час спілкування з водієм, ним було помічено, як невідома пасажирка жіночої статі пересідає з переднього пасажирського сидіння BMW д.н.з. НОМЕР_1 , після чого вийшла з транспортного засобу через водійські двері, та звернулася до поліцейських, повідомивши, що саме вона перебувала за кермом даного транспортного засобу, та що у неї відсутнє посвідчення водія. Згодом, опитавши присутніх осіб, які знаходились поряд з місцем події, було отримано пояснення від ОСОБА_5 , який повідомив, що бачив, як саме водій чоловічої статі, вдягнутий в темний одяг та чорну жилетку, керував транспортним засобом BMW д.н.з. НОМЕР_1 , та виходив з нього з водійських дверей, після зупинки на вимогу поліцейського. Через деякий час водія було ідентифіковано як ОСОБА_2 , відносно якого було розглянуто справу, винесено постанову ЕНА № 1485805 та складено протокол ААД 498914 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, фіксація відбувалася на портативні відеореєстратори № 473918 та № 472378;
 
копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7717227 від 12 вересня 2023 року, згідно якого ОСОБА_2 в м. Києві по вул. Дніпровська Набережна 13-а керував транспортним засобом BMW д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП;
 
копією постанови Дарницького районного суду м. Києва від 04 грудня 2023 року в справі № 753/20440/23, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ст. 124, ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк сім років, з оплатним вилученням транспортного засобу «BMW 3281», державний номерний знак НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_2 . Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29 жовтня 2023 року серії ААД № 029197 у справі  № 753/20440/23, водій ОСОБА_2 29 жовтня 2023 року, о 00 год. 30 хв., у м. Києві, на вул. Колекторній, 60, 63 Садова, керував транспортним засобом «BMW 3281», державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким, а саме: не отримував посвідчення водія відповідної категорії. ОСОБА_2 вчинив вказане правопорушення повторно протягом року та був вже притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП;
 
довідкою УПП у м. Києві ДПП про те, що згідно обліково-реєстраційних баз даних УПП у м. Києві ДПП інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» було встановлено, що ОСОБА_2 вже притягувався протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідно до Національної автоматизованої інформаційної системи ГСЦ МВС України ОСОБА_2 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував; 
 
відеозаписом з бодікамер поліцейських, на якому відображено спілкування ОСОБА_2 з працівниками поліції, а також працівників поліції з особою жіночої статі, яка перебувала в салоні автомобіля BMW д.н.з. НОМЕР_1 разом із ОСОБА_2 , та з іншими особами, які знаходились на місці події, в тому числі з ОСОБА_5 , від якого було відібрано письмові пояснення, наявні в матеріалах справи.
 
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.
 
Судом першої інстанції перевірено та не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
 
Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 124 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.
 
Судом першої інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейських та встановлено, що під час спілкування з водієм ОСОБА_2 працівники поліції оглядають його автомобіль, спілкуються з приводу його зупинки та її обставин. В ході бесіди з ОСОБА_2 працівники поліції декілька разів просять надати документ для встановлення особи. ОСОБА_2 відмовляється, при цьому вимагає роз`яснення з приводу причин зупинки автомобіля. Надалі, після спілкування з пасажиркою ОСОБА_3 водій повідомляє, що не керував транспортним засобом, вказавши на неї (пасажирку) як водія. Після заперечення ОСОБА_2 обставин керування ним транспортним засобом працівник поліції шляхом опитування очевидців, які перебували на місці події, встановив свідка ОСОБА_5 , який на відеозаписі надає пояснення щодо керування транспортним засобом водієм, який дрифтував, вказавши саме на ОСОБА_2 (09 хв. 00 с. відеозапису). Після чого стосовно ОСОБА_2 було складено протокол, з яким його намагались ознайомити.
 
Той факт, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом у час і місці, зазначеному у протоколі прямо випливає із відеозапису, який був досліджений в ході судового розгляду, де він особисто підтверджує цей факт на 04 хв. 30 с. відеозапису (фактично 20 годин 56 хвилин 30 секунда), запитавши у працівника поліції «ви мене зараз зупинили, за що ви мене зупинили?» на що правомірно звернув увагу суд першої інстанції. 
 
Крім того, керування транспортним засобом ОСОБА_2 підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_5 , який знаходився на паркові магазину «Novus». Так, свідок вказав, що 20 лютого 2024 року о 20 год. 50 хв., коли стояв біля автомобіля Mazda та спостерігав, як чоловік на автомобілі здійснював правопорушення (дрифтував). Далі побачив, що з транспортного засобу BMW 3281, д.н.з. НОМЕР_1 , вийшов водій високого зросту у чорному одязі та жилетці. До зупинки близько 15-ти хвилин спостерігав, як він керував зазначеним автомобілем.
 
Доводи апеляційної скарги, що пояснення свідка ОСОБА_5 не могли бути визнані допустимими доказами винуватості ОСОБА_2 , оскільки написані за чіткими вказівками працівників поліції, а при складанні письмових пояснень ОСОБА_5 не пам`ятав марки, модель та державного номерного знаку автомобіля, відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, з огляду на те, що ОСОБА_5 перед складанням письмових пояснень ідентифікував ОСОБА_2 як водія чоловічої статі, одягнутого у темний одяг та чорну жилетку, який керував автомобілем BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , та виходив з водійських дверей після зупинки працівниками поліції. В подальшому, викладаючи свої пояснення в письмовому вигляді, ОСОБА_5 з`ясовував у працівника поліції лише форму викладення цих пояснень.
 
Апеляційний суд відхиляє як нерелевантні посилання захисника в апеляційній скарзі на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року в справі №216/5226/16-а(2-а/216/33/17), про те, що відеозапис не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови, і тому не може вважатися належним доказом вчинення правопорушення.
Апеляційний суд приймає до уваги, що саме із відеозапису, долученого до матеріалів даної справи, судом першої інстанції встановлено, що на відеозаписі свідок ОСОБА_5 надає пояснення щодо керування транспортним засобом водієм, який дрифтував, вказавши саме на ОСОБА_2 , а також встановлено, що ОСОБА_2 на відеозаписі фактично підтвердив факт керування ним транспортним засобом, запитавши у працівників поліції, за що вони зупинили його транспортний засіб. Відтак, належність відеозапису як доказу вчинення правопорушення в даній справі доводами апеляційної скарги не спростована.
 
Отже, суд першої інстанції критично оцінив аргументи сторони захисту про те, що ОСОБА_2 не перебував у статусі водія, оскільки ці твердження спростовуються дослідженими судом доказами у їх сукупності, і з такими висновками погоджується апеляційний суд.
 
Доводи апеляційної скарги, що як сам ОСОБА_2 , так і свідки, присутні під час складання поліцейськими адміністративних матеріалів, неодноразово зазначали, що автомобілем керувала дівчина, ОСОБА_3 , критично оцінюються апеляційним судом, з огляду на те, що ОСОБА_3 виходила з салону транспортного засобу BMW 3281, д.н.з. НОМЕР_1 через водійські двері, що могло бути помилково розцінено іншими очевидцями подій як керування транспортним засобом саме ОСОБА_3 .
 
Доводи апеляційної скарги, що рапорт інспектора поліції не може слугувати доказом винуватості особи, оскільки є документом внутрішнього користування, як і протокол про адміністративне правопорушення, який не є самостійним беззаперечним доказом, відхиляються апеляційним судом як неспроможні, враховуючи, що обставини керування ОСОБА_2 транспортним засобом в час, дату і місце, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 498914 судом першої інстанції встановлено на підставі всієї сукупності доказів, наявних в матеріалах справи, та оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Наявні в матеріалах справи довідка старшого інспектора капітана поліції Каська С., відповідно до якої ОСОБА_2 вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, водночас відповідно до Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру МВС ОСОБА_2 посвідчення на право керування транспортним засобом не отримував, та копія постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7717227 від 12 вересня 2023 року, та постанови Дарницького районного суду м. Києві від 04 грудня 2023 року в справі № 753/20440/23 надавали суду першої інстанції підстави для обґрунтованого висновку щодо повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП, протягом року.
 
Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, будь-яких доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, з матеріалів справи не вбачається і вони не знайшли свого підтвердження.
 
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
 
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
 
Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_2 не викликають.
 
При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
 
У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
 
За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
 
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами та оплатним вилученням транспортного засобу, який на праві власності належить ОСОБА_2 , були дотримані у повній мірі.
 
При цьому судом першої інстанції правомірно враховано, що ОСОБА_2 вже було позбавлено права керування транспортним засобом постановою Дарницького районного суду міста Києва від 04 грудня 2023 року з накладенням грошового стягнення у у виді штрафу в розмірі 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк сім років, з оплатним вилученням транспортного засобу BMW 3281, д.н.з. НОМЕР_1 .
 
Апеляційний суд приймає до уваги, що апеляційна скарга не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.
 
Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.
 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції було протиправно розглянуто справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника, якими подавалися клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з лікуванням захисника, апеляційний суд враховує таке.
 
Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Справа № 753/4306/24 надійшла до Дарницького районного суду м. Києва 29 лютого 2024 року та відкладалась за клопотаннями захисника від 25 березня 2024 року (для ознайомлення з матеріалами справи) та 23 квітня 2024 року (в зв`язку із зайнятістю в іншій справі).
 
До клопотання захисника ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи в зв`язку з його лікуванням, яке надійшло до суду першої інстанції 09 травня 2024 року, долучено копію консультативного висновку лікаря отоларинголога від 09 травня 2024 року, яким встановлено діагноз та надано рекомендації.
В клопотанні ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи ОСОБА_2 повідомляв, що він є юридично необізнаним і не може брати участь в судовому засіданні без участі захисника, який захворів.
 
Разом із тим, з консультативного висновку лікаря не вбачається, що лікарем встановлено тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 , необхідність його лікування в стаціонарному або амбулаторному режимі, а отже, що ОСОБА_1 не має можливості з`явитися в судове засідання.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ «Чірікоста і Віола проти Італії»).
 
Враховуючи, що ОСОБА_2 та його захисник Тесленко М.С. були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а надані захисником докази не свідчили про неможливість його участі в судовому засіданні, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності.
 
Щодо доводів апеляційної скарги про допущені судом першої інстанції процесуальні порушення в зв`язку із недопитом в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , то за клопотанням захисника ОСОБА_1 , яке було задоволено судом, дані свідки неодноразово викликалися в судові засідання, разом із тим до суду не з`явилися. Захисник ОСОБА_1 не наполягав на їх повторному виклику, в судове засідання 16 вересня 2024 року не прибув, направивши до суду клопотання про розгляд справи без його участі.
 
Крім того, процесуальні права ОСОБА_2 були в повній мірі поновлені апеляційним судом, яким поновлено строк на апеляційне оскарження та розглянуто апеляційну скаргу, під час апеляційного перегляду ОСОБА_2 користувався професійною правничою допомогою адвоката.
 
Постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 
 
п о с т а н о в и в :
 
Поновити захиснику ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 2.1 «а» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                              Кашперська Т.Ц.