ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року	Львів	Справа № 460/18496/23 пров. № А/857/10028/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Шевчук С.М., Кухтея Р.В.,
розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року (судді Дорошенко Н.О., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Рівне повний текст рішення складено 28.02.2024) у справі №460/18496/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01.08.2023 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 в якому просить:
1) визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення позивача від 10.04.2023, наданого у відповідності до норм Законом України "Про звернення громадян"; 
2) визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо припинення розгляду звернень позивача від 15.05.2023 без вирішення по суті порушених питань;
3) визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо припинення розгляду звернень позивача від 29.05.2023 без вирішення по суті порушених питань;
4) визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення позивача від 11.05.2023, наданого у відповідності до норм Законом України "Про звернення громадян";
5) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 та Військову частину НОМЕР_2 надати відповідь на звернення позивача від 11.05.2023 у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян";
6) визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови позивачу у підготовці та наданні до ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 із зазначенням сум індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці підряд перед звільнення з військової служби згідно з судовим рішенням у справі №460/19560/22; 
7) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 скласти, оформити та подати до ІНФОРМАЦІЯ_1 довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії із зазначенням сум індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці підряд перед звільнення з військової служби з урахуванням судового рішення у справі №460/19560/22;
8) визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо відмови позивачу у підготовці та наданні до ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 із зазначенням сум індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці підряд перед звільнення з військової служби згідно з судовим рішенням у справі №460/19560/22; 
9) зобов`язати Військову частини НОМЕР_2 скласти, оформити та подати до ІНФОРМАЦІЯ_1 довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії із зазначенням сум індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці підряд перед звільнення з військової служби з урахуванням судового рішення у справі №460/19560/22.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року задоволено позов частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення ОСОБА_1 від 10.04.2023, наданого відповідно до норм Закону України "Про звернення громадян". Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення ОСОБА_1 від 11.05.2023, наданого відповідно до норм Закону України "Про звернення громадян". Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення ОСОБА_1 від 11.05.2023, наданого відповідно до норм Закону України "Про звернення громадян". Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 надати ОСОБА_1 відповідь на звернення від 11.05.2023 відповідно до норм Закону України "Про звернення громадян". У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати в частині відмови та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити, визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо припинення розгляду звернення ОСОБА_1 від 15.05.2023 без вирішення по суті порушених питань, визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо припинення розгляду звернення ОСОБА_1 від 29.05.2023 без вирішення по суті порушених питань, визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням правових висновків викладених у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 із зазначенням сум індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці підряд перед місяцем звільнення з військової служби згідно судових рішень по справі №460/19560/22 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , військову частину НОМЕР_2 скласти, оформити та подати до ІНФОРМАЦІЯ_1 довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії із зазначенням сум індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці підряд перед місяцем звільнення з військової служби з урахуванням судових рішень по справі №460/19560/22, стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі - 4000 гривень. Вказує, що не враховано правові висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладено у постановах від 09.06.2022 у справі №520/2098/19, від 06.02.2019 у справі №522/2738/17, від 24.06.2020 у справі №160/8324/19.
Відповідачі своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Оскільки сторони не оскаржують рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.
На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 19.09.2017 №318, а з 28.09.2017 виключено із списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та усіх видів грошового забезпечення відповідно до наказу Командувача військ оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” (по стройовій частині) від 21.09.2017 №215.
Постановою Верховного Суду від 21.08.2019 (з урахуванням ухвали від 07.10.2019) у справі №569/19058/17, яка набрала законної сили 21.08.2019, зобов`язано, зокрема, ВЧ НОМЕР_1 оформити та подати довідку до ІНФОРМАЦІЯ_3 про суму отриманої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідно до статті 43 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
07.04.2021 на виконання вказаного судового рішення ВЧ НОМЕР_1 сформовано довідку про суму індексації грошового забезпечення за №501/25/368, згідно з якою сума нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з вересня 2015 року по серпень 2017 року складає 7237,26 грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 у справі № 460/19560/22, яке набрало законної сили 20.03.2023, зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 : нарахувати та виплати ОСОБА_1 у індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.09.2017 із застосуванням базового місяця січня 2008 року; здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 28.09.2017, з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням раніше виплачених сум.
Листом від 25.04.2023 №36/404 ВЧ НОМЕР_2 надіслано позивачу довідку-розрахунок суми індексації згідно з постановою Кабінету Міністрів України 17.07.2003 №1078 на виплату ОСОБА_1 згідно із судовим рішенням у справі №460/19560/22 від 26.09.2022 за період з 01.01.2016 по 28.09.2017, за змістом якої за вказаний період позивачу нараховано індексації грошового забезпечення на суму 62795,63 грн, а виплачено – 7086,53 грн.
10.04.2023 у зв`язку з ухваленням судового рішення у справі № 460/19560/22 позивач звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 із заявою, в якій просив надати нову довідку до ІНФОРМАЦІЯ_4 на виконання постанови Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 за наданим зразком довідки в/ч НОМЕР_1 від 07.04.2021 №501/25/368, звернув увагу "без основних видів грошового забезпечення на чому наголосив у постанові Восьмий апеляційний адміністративний суд від 17.12.2020 у цій справі №569/19058/17, з долученням до нової довідки індексації грошового забезпечення, наприклад взамін класності (графи 19,20), якої у нього немає". Також просив надати йому копію такої довідки для відома. 
Заява надіслана засобами поштового зв`язку та 13.04.2023 отримана відповідачем-1. 
Листом від 13.05.2023 за №501/26/286 ВЧ НОМЕР_1 було надано відповідь на заяву позивача від 10.04.2023, згідно з якою ні постановою Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17, ні рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 у справі №460/19560/22 не було зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 видати позивачу запитувану довідку, що свідчить про відсутність законних підстав для її видачі.
Вказаний лист надіслано позивачу засобами поштового зв`язку 20.05.2023, що підтверджується відбитком штампа відділення “Укрпошта” на поштовому відправленні.
До отримання вищевказаної відповіді відповідача-1 на заяву від 10.04.2024 позивач 15.05.2023 звернувся із заявою аналогічного змісту на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 та командира ВЧ НОМЕР_2 .
ВЧ НОМЕР_1 листом від 22.05.2023 за №501/26/307 з покликанням на положення статті 8 Закону України “Про звернення громадян” повідомила позивача про те, що відповідь на його аналогічну заяву від 10.04.2023 було надано листом за вих. №501/26/286 від 13.05.2023. Додатково повідомила, що згідно з тренінгом рекомендованого поштового відправлення №3302812890430 заява позивача надійшла на адресу ВЧ НОМЕР_1 - 17.05.2023 та зареєстрована за вхідним №М-2532 від 19.05.2023. 
Також, позивач 29.05.2023 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 із заявою, у якій вказав про те, що ні заява від 10.04.2023, ні заява від 15.05.2023 по суті не вирішені та просив надати нову довідку до ІНФОРМАЦІЯ_4 на виконання постанови Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 за наданим зразком довідки в/ч НОМЕР_1 від 07.04.2021 №501/25/368, звернув увагу "без основних видів грошового забезпечення на чому наголосив у постанові Восьмий апеляційний адміністративний суд від 17.12.2020 у цій справі №569/19058/17, з долученням до нової довідки індексації грошового забезпечення, наприклад взамін класності (графи 19,20), якої у нього немає". Також просив надати йому копію такої довідки.
ВЧ НОМЕР_1 листом від 14.06.2023 за №501/26/357 з покликанням на положення статті 8 Закону України “Про звернення громадян” повідомила позивача про те, що відповідь на його аналогічні заяви від 10.04.2023 та від 15.05.2023 було надано листами за вих.№501/26/286 від 13.05.2023 та за вих.№501/26/307 від 22.05.2023. Додатково повідомила, що згідно з тренінгом рекомендованого поштового відправлення №3302812821080 заява позивача надійшла на адресу ВЧ НОМЕР_1 30.05.2023 та зареєстрована за вхідним №М-2771 від 01.06.2023. 
Крім того, суд встановив, що 11.05.2023 позивач звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 та до командира ВЧ НОМЕР_2 із заявою (шляхом її надіслання 15.05.2023 засобами поштового зв`язку на адресу ВЧ НОМЕР_1 ), в якій повторно просив надати оновлений розрахунок індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, тобто за такою ж формою та формулою нарахування та виплати індексації ГЗ, як надано йому довідку – розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.09.2017, а також надати оновлені розрахунки нарахування та виплати грошового забезпечення на виконання судових рішень у справах №460/9772/20, №460/19560/22. 
Листом від 31.05.2023 за №501/26/326 ВЧ НОМЕР_1 повідомила позивача про те, що заява від 11.05.2023 згідно з тренінгом рекомендованого поштового відправлення №3302812890430 надійшла на адресу ВЧ НОМЕР_1 17.05.2023 та зареєстрована за вх. №М-2539 від 19.05.2023. Зазначено, що на підставі рішення командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.12.2019 №39140 ВЧ НОМЕР_1 виключена з мережі розпорядників бюджетних коштів та зарахована на фінансове забезпечення до ВЧ НОМЕР_2 з 01.01.2020. Враховуючи вищезазначене та відповідно до статті 7 Закону України “Про звернення громадян” заяву позивача від 11.05.2023 у строк, визначений законодавством, надіслано для опрацювання на адресу командира ВЧ НОМЕР_2 . 
Листом від 25.07.2023 за №36/764 ВЧ НОМЕР_2 повідомила позивача про те, що його звернення до командира ВЧ НОМЕР_1 від 11.05.2023 (вхідний ВЧ НОМЕР_2 №3703 від 20.07.2023) опрацьоване. При цьому, зазначено, що ВЧ НОМЕР_2 надала позивачу довідку-розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 (додаток до листа за вих. №36/514 від 29.05.2023), розрахунки нарахування та виплати грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі №460/9772/20 (довідка-розрахунок №36/539 від 02.06.2023, довідка-розрахунок №36/537 від 02.06.2023, довідка-розрахунок №36/538 від 02.06.2023, довідка-розрахунок №36/536 від 02.06.2023) та розрахунки нарахування грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі №460/19560/22 (довідка-розрахунок за №36/540 від 02.06.2023 та довідка-розрахунок за №36/541 від 02.06.2023).
28.05.2023 позивач звернувся до командира ВЧ НОМЕР_2 із заявою (шляхом її надіслання 29.05.2023 засобами поштового зв`язку), в якій просив надати нову довідку до ІНФОРМАЦІЯ_4 на виконання постанови Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 за наданим зразком довідки в/ч НОМЕР_1 від 07.04.2021 №501/25/368, звернув увагу без основних видів грошового забезпечення на чому наголосив у постанові Восьмий апеляційний адміністративний суд від 17.12.2020 у цій справі №569/19058/17, з долученням до нової довідки індексації грошового забезпечення, наприклад взамін класності (графи 19,20), якої у нього немає. Також просив надати йому копію такої довідки. 
Листом від 04.07.2023 за №36/693 ВЧ НОМЕР_2 повідомила позивача про те, що заява зареєстрована за вх.№37 від 05.06.2023 та опрацьована. При цьому, зазначено, що ні постановою Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17, ні рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 у справі №460/19560/22 не було зобов`язано ВЧ НОМЕР_2 видати запитувану позивачем довідку.
Вважаючи, що відповідачі не дотримали встановлений законодавством про звернення громадян термін розгляду звернень, протиправно припинили розгляд звернень та протиправно не сформували та не направили до ІНФОРМАЦІЯ_4 запитувану довідку, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом порушених прав.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Положення статті 40 Конституції України гарантують кожній особі право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових чи службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі – Закон № 393/96-ВР), громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. 
Згідно статті 15 Закону №393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). 
Відповідно до статті 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Згідно з частиною 1 статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Аналіз вищенаведених норм Закону № 393/96-ВР в їх взаємозв`язку дозволяє дійти висновку про те, що саме по собі надання будь-якої відповіді на звернення громадянина у визначені  законом  строки не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку суб`єктом владних повноважень. Так, істотною умовою такої відповіді є її належне обґрунтування і вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення і на підставі його ґрунтовного й всебічного вивчення).
Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постанові від 27.04.2020 у справі №813/4351/16.
Колегія суддів з урахування статті 308 КАС України аналізує і досліджує позовні вимоги в частині оскарження, а саме про визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо припинення розгляду звернень позивача від 15.05.2023 та від 29.05.2023 без вирішення по суті порушених питань, та враховує наступне.
Згідно статті 8 Закону № 393/96-ВР не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.
В листах від 22.05.2023 за №501/26/307 та від 14.06.2023 за №501/26/357 Військова частина НОМЕР_1 , покликаючись до положень статті 8 Закону № 393/96-ВР, зазначила, що відповідь на його аналогічну заяву від 10.04.2023 було надано листом за вих. №501/26/286 від 13.05.2023, у зв`язку з цим повідомлено про припинення розгляду таких звернень.
Перевіривши заяву від 10.04.2024, суд встановив, що позивач просив надати нову довідку до ІНФОРМАЦІЯ_4 на виконання постанови Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 за наданим зразком довідки в/ч НОМЕР_1 від 07.04.2021 №501/25/368, звернув увагу "без основних видів грошового забезпечення на чому наголосив у постанові Восьмий апеляційний адміністративний суд від 17.12.2020 у цій справі №569/19058/17, з долученням до нової довідки індексації грошового забезпечення, наприклад взамін класності (графи 19,20), якої у нього немає". Також просив надати йому копію такої довідки.
Згідно із заявою від 15.05.2023 позивач просив надати нову довідку до ІНФОРМАЦІЯ_4 на виконання постанови Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 за наданим зразком довідки в/ч НОМЕР_1 від 07.04.2021 №501/25/368, звернув увагу "без основних видів грошового забезпечення на чому наголосив у постанові Восьмий апеляційний адміністративний суд від 17.12.2020 у цій справі №569/19058/17, з долученням до нової довідки індексації грошового забезпечення, наприклад взамін класності (графи 19,20), якої у нього немає". Також просив надати йому копію такої довідки.
Відповідно до звернення від 29.05.2023 позивач просив надати нову довідку до ІНФОРМАЦІЯ_4 на виконання постанови Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 за наданим зразком довідки в/ч НОМЕР_1 від 07.04.2021 №501/25/368, звернув увагу "без основних видів грошового забезпечення на чому наголосив у постанові Восьмий апеляційний адміністративний суд від 17.12.2020 у цій справі №569/19058/17, з долученням до нової довідки індексації грошового забезпечення, наприклад взамін класності (графи 19,20), якої у нього немає". Також просив надати йому копію такої довідки.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що звернення позивача від 15.05.2023 та від 29.05.2023 за змістом їх прохальної частини є ідентичними зверненню від 10.04.2023, а тому в розумінні статті 8 Закону № 393/96-ВР вони є повторними зверненнями та не розглядаються.
Крім того, у позовній заяві позивач зазначає, що звернення до ВЧ НОМЕР_1 від 15.05.2023 було реалізоване ним у зв`язку з неотриманням відповіді на звернення від 10.04.2023, а звернення від 29.05.2023 – з підстав не вирішення по суті звернення від 10.04.2023, тобто не заперечує повторність таких звернень.
Враховуючи викладені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що у Військової частини НОМЕР_1 був відсутній обов`язок щодо розгляду повторних звернень позивача від 15.05.2023 та від 29.05.2023 відповідно до частини 2 статті 8 Закону № 393/96-ВР, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає, а доводами апеляційної скарги вказаного не спростовано.
Щодо вимог в частині про визнання протиправними дії відповідачів щодо відмови позивачу у підготовці та наданні до ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 із зазначенням сум індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці підряд перед звільнення з військової служби згідно з судовим рішенням у справі №460/19560/22, та про зобов`язання відповідачів скласти, оформити та подати до ІНФОРМАЦІЯ_1 таку довідку, колегія суддів зазначає наступне.
Постановою Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 оформити та подати до ІНФОРМАЦІЯ_3 (правонаступником якого є ІНФОРМАЦІЯ_5 ) довідку про суму отриманої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідно до статті 43 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
Згідно з довідкою від 07.04.2021 за №501/25/368, виданою ВЧ НОМЕР_1 на виконання постанови Верховного Суду у справі №569/19058/17, сума нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з вересня 2015 року по серпень 2017 року складає 7237,26 грн.
У зв`язку із зміною розміру індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 до 28.09.2017, перерахованого на виконання рішення суду від 26.09.2022 у справі № 460/19560/22, позивач неодноразово звертався до відповідачів із заявами в порядку Закону № 393/96-ВР (зокрема, заяви від 10.04.2023 та від 28.05.2023), в яких просив надати нову довідку до ІНФОРМАЦІЯ_4 на виконання постанови Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 з урахуванням індексації грошового забезпечення позивача, нарахованої на виконання рішення суду у справі №460/19560/22 (за зразком довідки від 07.04.2021 №501/25/368).
У позовній заяві позивач на обґрунтування позовних вимог в цій частині, покликаючись до положень Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та Порядку проведення перерахунку пенсій призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45, а також до висновків Верховного Суду у справі №569/19058/17 зазначає, що він має право на перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації грошового забезпечення протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.
Крім того, вказав, що: “відповідач, зобов`язаний надати довідку до ІНФОРМАЦІЯ_4 про суму індексації грошового забезпечення за період вересень 2015 року серпень 2017 року для перерахунку та виплати пенсії позивачу”. 
Таким чином, позов в частині вищевказаних позовних вимог спрямований на отримання позивачем довідки про розмір грошового забезпечення, що містить інформацією про індексацію грошового забезпечення, для здійснення перерахунку його пенсії.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є, зокрема Закон України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-ХІІ  (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Статтею 43 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим  Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За вимогами ч. 1, 2, 4 ст. 63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704 (далі - Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Частина вісімнадцята статті 43 Закону №2262-ХІІ встановлює, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Статтею 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. 
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Відповідно до п. 2 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого  наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі – Порядок №260), грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Порядком № 260, який визначає розмір грошового забезпечення військовослужбовця, його складові, умови та порядок його виплати, не передбачено такого додаткового виду грошового забезпечення для перерахунку пенсії, як індексація грошового забезпечення.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених  Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України врегульовано Законом України “Про індексацію грошових доходів населення” від 03.07.1991 № 1282-XII  (далі - Закон № 1282-XII).
Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII  індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 вказаного Закону  визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення) та пенсії.
Економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно зі статтями 4, 6 Закону № 1282-ХІІ є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Також ознаками, що характеризують індексацію доходів громадян, є місце отримання відповідних доходів, а також джерела їх фінансування (ч.1 ст. 9 Закону № 1282-XII).
Отже, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії, оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною сум при розрахунку пенсії військовослужбовцям, колишнім працівникам органів внутрішніх справ, поліцейським, тощо.
Обов`язковий характер індексації визначається статтею 18 Закону України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” від 05.10.2000 № 2017-ІІІ (далі - Закон  №  2017-ІІІ), у якій зазначається, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (ч. 2 ст. 19 Закону № 2017-ІІІ).
Отже індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг.
У той же час, у Рішенні від 13.05.2015 № 4-рп/2015 у справі № 1-9/2015 Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення першого речення частини третьої  статті 63 Закону № 2262-ХІІ  необхідно розуміти так, що до встановлених виключно законами України нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, на підставі введення яких усі призначені за цим  законом  пенсії підлягають перерахунку, належать лише надбавки, доплати, підвищення.
Таким чином, індексація грошового забезпечення не підлягає врахуванню при перерахунку пенсії на підставі частини третьої статті 63 Закону № 2262-ХІІ.
Поряд з цим, відповідно до статті 64 Закону №2262-ХІІ  у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим  Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої  статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до  статті 63 цього Закону.
Підстави для проведення індексації визначено статтею 4 Закону № 1282-XII, відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок № 1078.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” від 16.02.2022 № 118 (далі – Постанова 118) установлено, що з 01.03.2022 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31.12.2021  включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Підвищення пенсії, передбачене абзацом першим цього пункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 “Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб”.
Підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї  Постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31.12.2021 відповідно до  Закону № 2262-ХІІ, та перерахунку пенсії відповідно до  Закону № 2262-ХІІ, крім перерахунків пенсії, що проводилися у період з 01.01.2021 до 28.02.2022 за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до частини четвертої статті 63 зазначеного Закону.
Підвищення пенсії, передбачене цим пунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої  статті 63 Закону № 2262-ХІІ.
Крім того, 24.02.2023 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", якою встановив, що з 1 березня 2023 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"  (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до  пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2  постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році"  (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї  постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї  постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що об`єктом індексації доходів позивача є його дохід у формі пенсії, а не розмір грошового забезпечення діючого військовослужбовця за прирівняною посадою, яку обіймав позивач на момент звільнення, а тому, відсутні підстави для врахування індексації такого грошового забезпечення при формуванні довідки для перерахунку його пенсії.
Отже пенсія, яку позивач отримує, є об`єктом індексації, що має нараховуватись щомісячно, за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив встановлений поріг індексації, у частині, що дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Проведення індексації призначеної (перерахованої) позивачу пенсії (з урахуванням надбавок, доплат та підвищень) є встановленим механізмом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг, реалізація якого дає підстави стверджувати про дотримання державних гарантій, спрямованих на підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, у розумінні Закону № 2017-III.
Таким чином, системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що суми індексації грошового забезпечення військовослужбовців не віднесені до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та не підлягають зазначенню у довідці про грошове забезпечення позивача для перерахунку його пенсії.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 30.01.2024 у справі №580/1974/23, а тому колегія суддів відхиляє покликання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.08.2019 у справі №569/19058/17.
Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи частини 5 статті 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 13.02.2019 у справі №130/1001/17 Верховний Суд зазначив, що висновки, які містяться в рішеннях судової палати касаційного суду, мають перевагу над висновками колегії суддів касаційного суду, висновки об`єднаної палати - над висновками палати чи колегії суддів касаційного суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів.
Суд зауважує, що в розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Таким чином, передумовою для можливості задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення таким суб`єктом протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які, у даному випадку, відсутні. 
З огляду на викладені обставини та висновки Верховного Суду викладені в постанові судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 30.01.2024 у справі №580/1974/23, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дії відповідачів щодо відмови позивачу у підготовці та наданні до ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 із зазначенням сум індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці підряд перед звільнення з військової служби згідно з судовим рішенням у справі №460/19560/22, та про зобов`язання відповідачів скласти, оформити та подати до ІНФОРМАЦІЯ_1 таку довідку, а тому в цій частині суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводами апеляційної скарги висновки, викладені в цій частині судового рішення не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Щодо розподілу витрат на правничу допомогу та вказаних вимоги апеляційної скарги позивача суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (частини 3, 6 статті 139 КАС України). 
Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Крім того, відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу. 
Згідно частини 2 статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. 
Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
Статтею 143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. 
Згідно частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України). 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 КАС України). 
Отже, наведеними вище правовими нормами встановлено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
Колегія суддів враховує, що відповідно до статті 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 
Тобто, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво, та інші види адвокатської діяльності. 
Згідно пункту 9 статті 1 цього Закону, представництво – вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. 
Інші види правової допомоги – види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 статті 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”). 
Відповідно до статті 19 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, видами адвокатської діяльності є, зокрема: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. 
Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору. 
Надаючи оцінку наданими суду доказами понесених позивачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу в суді першої інстанції, колегією суддів враховується, що на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи №460/18496/23, до заяви за вх№142178/23 від 28.08.2023 позивач долучив: - договір про надання правничої допомоги від 05.07.2023; - акт виконаних робіт від 25.08.2023; - ордер на надання правничої (правової) допомоги від 25.08.2023 серії ВК №1100365.
За умовами договору від 05.07.2023, укладеного між Адвокатським бюро Губара Володимира (Бюро) та ОСОБА_1 (Клієнт), Клієнт в порядку та на умовах, визначених даним Договором, доручає, а Бюро приймає на себе зобов`язання з ведення справи про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , зобов`язання військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 вчинити дії (п.1.1). Для виконання цього Договору Клієнт надає Бюро всі, без обмежень, повноваження для здійснення прав і повноважень та виконання обов`язків сторони (позивача) в Рівненському окружному адміністративному суді (п.1.3). Пунктом 1.4 визначено, що до професійної правничої допомоги, яка надається в межах виконання доручення Клієнта за цим договором, входить: підготовка та узгодження з Клієнтом стратегії захисту прав та інтересів, застосування якої буде реалізовано Бюро у подальшому; збір і правовий аналіз інформації, документів і матеріалів, що стосуються справи; надання усних і письмових консультацій, роз`яснень щодо правових питань, які стосуються справи або виконання окремих доручень Клієнта; складання необхідних для справи процесуальних документів, зокрема, позовних заяв, скарг, претензій, відповідей на відзив, заперечень, письмових пояснень, запитів, заяв клопотань тощо; участь у судових засіданнях в Рівненському окружному адміністративному суді; виконання окремих доручень Клієнта про надання правничої допомоги. Попередня вартість професійної правничої допомоги за цим Договором складає 4  000 гривень, яку Сторони вправі змінити в залежності від її обсягу шляхом складання додаткової угоди до цього Договору (п.2.1). За результатами надання професійної правничої допомоги за цим Договором Сторонами складається Акт, в якому вказується її обсяг та вартість (п.2.2). 
Згідно з актом виконаних робіт від 25.08.2023 за договором про надання правничої допомоги від 05.07.2023 Адвокатським бюро Губара Володимира надано правничу допомогу ОСОБА_1 , наступного характеру: складання позовної заяви від 31.07.2023 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, формування доказової бази, групування доказів, додатку до позовної заяви, їх роздруківка (справа № 460/18496/23) – 4 години затраченого часу. Загальна вартість наданої правничої допомоги, яка вказана в даному акті, становить 4000,00 грн.
Відповідач-1 надав заперечення на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, у яких вказує на безпідставність таких витрат.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням наданих доказів щодо понесених позивачем витрат на надану правничу допомогу в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що обсяг наданої стороні позивача професійної правничої допомоги у вказаній справі складає 2000 грн. в суді першої інстанції, що відповідає критеріям реальності адвокатських витрат, співмірності із складністю справи та обсягу виконаних адвокатом робіт в частині задоволеній судом, відповідно слід скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу, а тому розмір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів. 
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року у справі №460/18496/23 – скасувати в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове, яким заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу – задовольнити частково.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) частково понесені витрати на правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) грн.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) частково понесені витрати на правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) грн.
В решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року у справі №460/18496/23 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

                  Головуючий суддя                                          Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                                С.М. Шевчук

                                                                                            Р.В. Кухтей

Повний текст постанови складено 19.07.2024