КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №761/6934/24                                                       Головуючий у 1 інстанції: Бугіль В.В.
Провадження №33/824/3409/2024                                  Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
8 серпня 2024 року                                                                                        м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гаращенка Д.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмір 2000 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
 
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 11 червня 2024 року  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП  на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтував тим, що 27.04.2022 оскаржувана постанова була внесена  в Єдиний державний реєстр судових рішень, 01.05.2024 ОСОБА_1 з нею ознайомився, а вже 02.05.2024 вперше подав апеляційну скаргу. Копія постанови на день подання апеляційної скарги так і не була отримана ОСОБА_1 .
11.06.2024 ОСОБА_1 стало відомо, що постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу було йому повернуто, з підстав відсутності клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
11.06.2024 ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу.
 
Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що 17 квітня 2024 року Шевченківським районним судом міста Києва було ухвалено оскаржувану постанову. Доказів отримання копії постанови апелянтом, матеріали справи не містять.
2 травня 2023 року ОСОБА_1 подав вперше апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.
Постановою Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 було повернуто. 
11 червня 2024 року ОСОБА_1 було повторно було подано апеляційну скаргу разом з обґрунтованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Враховуючи викладене суд прийшов до висновку про поважність причин пропуску  ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження і наявності підстав для його поновлення. 
 
Апеляційні вимоги обґрунтуванні тим, що 9 лютого 2024 року о 20 год. 54 хв. Відбулась дорожньо-транспортна пригода з участю ОСОБА_1 
ДТП було здійснено іншими водієм на якого було складено протокол і постановою Шевченківського районного  суду притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Зазначає, що транспортним засобом на момент приїзду працівників поліції не керував, що підтверджується відео матеріалами.
Після ДТП керувати транспортним засобом було неможливо, так як у авто було вивернуте від удару колесо в правий бік та піднятий капот. 
В судовому засіданні адвокат Лазарева А.І. захисник ОСОБА_1.  підтримала вимоги апеляційної скарги, просила їх задовольнити.
 
Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.
 
Відповідно до ст. 294 неявка у судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
 
Доповівши обставини справи, вислухавши пояснення адвоката, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
 
Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 723324, 9 лютого 2024 року о 20 год. 54 хв. в м. Києві по вул. Татарська, 3/2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мерседес-Бенс» д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений згідно ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», після чого до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння почав вживати алкогольний напій «Рево» об`ємом 0,5 л. 8,5 % вмісту алкоголю. 
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 пояснили, що ОСОБА_1 на момент приїзду поліції транспортним засобом не керував. Вони лише штовхали його. За кермо було неможливо сісти, оскільки спрацювали подушки безпеки.
ОСОБА_1 не перебував за кермом транспортного засобу
 
В обґрунтування висунутого ОСОБА_1 звинувачення у вчиненні правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції керувався відеозаписом події, з якого вбачається, що після приїзду співробітників патрульної поліції на місце пригоди саме ОСОБА_1 вийшов з місця водія транспортного засобу «Мерседес-Бенс», д.н.з. НОМЕР_1 .
Суд першої інстанції зауважив, що факт перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу «Мерседес-Бенс», д.н.з. НОМЕР_1 підтверджується словами самого ОСОБА_1 , який у розмові з співробітником патрульної поліції зазначив, що він знаходився за кермом, коли машину штовхали після ДТП.
 
З висновками суду першої інстанції  не погоджуюсь, оскільки вони основані на певних неточностях встановлених судом обставин і аналізу наявних в матеріалах справи доказів.    
 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справі про адміністративне правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.
Згідно зі ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
З урахуванням вимог ст. 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Під час дослідження матеріалів справи під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції в порушення вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи.
Апеляційним судом встановлено, що водію ОСОБА_1 інкримінується порушення п.п. 2.10 ПДР України, а саме у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони за ст. 130 КУпАП є саме керування особою транспортним засобом, при цьому не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Як слідує з апеляційної скарги, ОСОБА_1 свою вину не визнає та зазначає, що не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, сів притримати кермо, так як у авто було зміщено від удару колесо в правий бік та піднятий капот. 
Автомобіль за своїм технічним станом не міг рухатись, оскільки в момент ДТП спрацювали подушки безпеки.
Судом першої інстанції не було враховано, що під керуванням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу, що не було встановлено в діях  ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ним, як водієм, були вчинені дії, пов`язані з приведенням транспортного засобу в рух відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу.
До апеляційної скарги долучена копія постанови про притягнення іншої особи до відповідальності за ст. 124 КУпАП та протокол по ст. 124 КУпАП, що свідчить про те що ОСОБА_1 . 
Доказів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом матеріали справи не містять, так і доказів того, що він вживав саме слабоалкогольні напої.
Перевірка його на стан алкогольного сп'яніння не здійснювалась, для проходження перевірки на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_1 до медичного  не направлявся. 
Таким чином посилання працівників поліції та суду першої інстанції на доведеність перебування ОСОБА_1 без належних доказів є припущенням, яке відповідно до ст. 62 Конституції України трактується на користь особи яка притягується до відповідальності.  
Сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог ст.ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП України особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
З урахуванням встановлених обставин апеляційний суд вважає, що Постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП України.
 
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року скасувати.
Провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України - закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП України.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                      Гаращенко Д.Р.