УХВАЛА
24 червня 2024 року
м. Київ
справа № 638/1625/18
провадження № 61-8780ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю. 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Харківського апеляційного суду від 20 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому                         з урахуванням уточнень просив стягнути з  ОСОБА_2 суму боргу                                з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,                 3% річних від простроченої суми та судові витрати.
Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 жовтня              2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 ,                         на користь ОСОБА_1 суму основної заборгованості у розмірі 488 грн 47 коп.,  частку коштів від ефективності лічильника тепла у розмірі 1 976 грн 18 коп., витрати на поштові повідомлення від 07 травня 2013 року та 17 грудня 2014 року           у розмірі 3 грн 60 коп., та 3 грн 65 коп., інфляційні витрати у розмірі 473 грн 22 коп., 3% річних у розмірі 98 грн 39 коп., банківській збір у розмірі 20 грн, вирішено питання розподілу судових витрат.
Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частку коштів          від ефективності лічильника тепла у розмірі 440 грн 22 коп., інфляційні витрати                      у розмірі 57 грн 12 коп., 3% річних у розмірі 82 грн, інфляційні витрати від частки збережених відповідачем коштів у розмірі 1 055 грн 06 коп., 3% річних від частки збережених відповідачем грошей у розмірі 185 грн 41 коп., витрати на поштове відправлення від 25 квітня 2018 року у розмірі 10 грн 25 коп.
Постановою Харківського апеляційного суду від 20 травня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Плугатирьова В. В. задоволено. Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 жовтня                    2018 року та додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова               від 15 лютого 2019 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
У червні 2024 року  ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу,                в якій просить зазначене судове рішення скасувати й передати справу на новий розгляд.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах з ціною позову,                                    що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму                            для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно                     до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
За змістом пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою                 за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться                                      у безспірному (безакцептному) порядку.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише                           за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом                 на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення заборгованості у розмірі              4 805грн 14 коп., відтак, станом на 01 січня 2024 року вказана сума не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб                            (3 028*250=757 000), тому у розумінні ЦПК України ця справа є справою з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму             для працездатних осіб.
Згідно з висновками Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gonnez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після                    їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції. 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно                 до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах,              де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. 
Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року                                     № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України                        (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Верховний Суд, як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду                       в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок                      і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої                        та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Унормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами,               що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту                  7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України                               від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один                        із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій - визнання справи малозначною - є зрозумілим                         за змістом та передбаченим за наслідками застосування. 
Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Указані заявником доводи касаційної скарги по суті висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Відтак, сама по собі незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням                       не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно                         до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної не змінює характер та предмет позову у цій справі.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України,                       за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано                 на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти                8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України.
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення цього спору, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1  на постанову Харківського апеляційного суду                           від 20 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           О. М. Осіян
 
                                                                                                                      О. В. Білоконь
 
                                                                                                                       Н. Ю. Сакара