ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року	Львів	Справа № 300/5350/22 пров. № А/857/11161/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року (ухвалене головуючим – суддею Остап`юк С.В. у м. Івано-Франківськ) у справі № 300/5350/22 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінгруп» до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,  

                                                       ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:
визнати протиправними та скасувати рішення про відмову в прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2022 року та про відмову в реєстрації податкової накладної за № 1 від 06.04.2022;
визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2022 року такою, що подана 17.05.2022;
визнати податкову накладну за № 1 від 06.04.2022 такою, що подана 19.12.2022.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що перебуває у відповідача на податковому обліку, зареєстрований платником податку на додану вартість. 28.03.2022 подав відповідачу заяву про застосування спрощеної системи оподаткування третя група за ставкою 2 відсотки з 01.04.2022 , а 31.03.2022 – заяву про відмову від застосування спрощеної системи оподаткування. 13.05.2022 позивач знову подав заяву про застосування спрощеної системи оподаткування третя група за ставкою 2 відсотки з 16.05.2022, а 29.06.2022 – заяву про відмову з 30.06.2022 від застосування спрощеної системи оподаткування. 17.05.2022 та 04.07.2022 повторно, позивач подав податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2022 року, у прийнятті якої відмовлено в зв`язку з тим, що в період призупинення реєстрації платника податку на додану вартість та перебування платника на спрощеній системі оподаткування III групи зі ставкою 2 відсотки така декларація не подається. 16.05.2022 позивач подав на реєстрацію податкову накладу за № 439521 від 05.04.2022 в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, однак, в реєстрації такої накладної відмовлено у зв`язку з перебуванням позивача на спрощеній системі оподаткування III групи зі ставкою 2 відсотки. Позивач вважає, що йому незаконно відмовлено реєстрації такої декларації та податкової накладної, оскільки, з 01.04.2022 до 15.05.2022 перебував на загальні системі оподаткування, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінгруп» з податку на додану вартість за квітень 2022 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходи з того, що позивач в квітні 2022 року не перебував на спрощеній системі оподаткування, був платником податку на додану вартість, то відповідач зобов`язаний був прийняти декларацію позивача з податку на додану вартість за квітень 2022 року.
А відтак, відповідач неправомірно відмовив у прийнятті податкової декларації позивача з податку на додану вартість за квітень 2022 року.
Щодо визнання протиправним та скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної за № 1 від 06.04.2022 та визнання податкову накладну за № 1 від 06.04.2022 такою, що подана 19.12.2022 то суд першої інстанції  в цих правовідносинах Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області будь-якого рішення щодо неприйняття податкової накладної за № 1 від 06.04.2022 не приймало, тому відсутні підстави для звернення цих вимог до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області і, як наслідок в задоволенні вимог в цій частині потрібно відмовити.
Крім того, суд зазначив, що підставою для неприйняття Державною податковою службою України податкової накладної за № 1 від 06.04.2022 були висновки про те, що реєстрація позивача платником податку на додану вартість призупинена з 01.04.2022 до 30.06.2022 у зв`язку з перебуванням на спрощеній системі оподаткування ІІІ групи зі ставкою 2 відсотки, а податкові накладні за операціями, здійсненими у період призупинення реєстрації платника податку на додану вартість не складаються.
Однак, суд першої інстанції встановив, що в цей період позивач був платником податку на додану вартість, а підстав для неприйняття податкової накладної за № 1 від 06.04.2022 Державною податковою службою України суд не встановив.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позову та в цій частині прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що 28.03.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрінгруп» подало до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, Івано-Франківська ДПІ (м. Івано-Франківськ) заяву про застосування спрощеної системи оподаткування з 01 квітня 2022 року, третя група за ставкою 2 відсотки, яку було опрацьовано відповідачем 29.03.2022, та з 01.04.2022 позивача переведено на спрощену систему оподаткування та одночасно в автоматичному режимі призупинено реєстрацію платника податку на додану вартість.
31.03.2022 позивач подав відповідачу відповідну заяву про відмову з 01.04.2022 від застосування спрощеної системи оподаткування, третя група за ставкою 2, яку опрацьовано відповідачем 01.04.2022 та анульовано реєстрацію платника єдиного податку 3 групи за ставкою 2 відсотки з 01.04.2022 (дата  анулювання – 31.03.2022).
Вказані обставини визнаються відповідачем у відзиві на позовну заяву.
Таким чином, відповідач за результатами розгляду вказаних заяв позивача перевів його з 01.04.2022 на спрощену систему оподаткування та з цієї ж дати анулював реєстрацію платника єдиного податку.
Докази про анулювання позивача з 01.04.2022 платником податку на додану вартість в матеріалах даної адміністративної справи відсутні.
13.05.2022 позивач подав відповідачу заяву про застосування з 16.05.2022 спрощеної системи оподаткування, третя група за ставкою 2 відсотки. 29.06.2022 позивач подав заяву про відмову від застосування спрощеної системи оподаткування третя група за ставкою 2 відсотки з 30.06.2022.
Згідно виписки з особистого кабінету Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрінгруп» перейшло з 16.05.2022 на спрощену систему оподаткування, третя група за ставкою 2 відсотки. Анульовано таку реєстрацію спрощеної системи 30.06.2022.
Таким чином, позивач перебував на спрощеній системі оподаткування в період з 16.05.2022 до 30.06.2022.
17.05.2022 та 04.07.2022 позивач подавав контролюючому органу податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2022 року. Однак, декларацію відповідач не прийняв, з підстав призупинення реєстрації позивача платника податку на додану вартість та перебування платника на спрощеній системі оподаткування, ІІІ групи зі ставкою 2 відсотки. Інших підстав для відмови в прийнятті податкової декларації в даних правовідносинах сторонами у справі не вказується.
Позивач вважаючи протиправними рішення про відмову в прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2022 року та про відмову в реєстрації податкової накладної за № 1 від 06.04.2022, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Оскільки учасники справи не оскаржують рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, то в силу приписів статті 308 КАС України, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Згідно з п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Відповідно до п.п. 298.1.1 п. 298.1 ст. 298 Податкового кодексу України для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу за місцем податкової адреси заяву.
Заява подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один з таких способів: особисто платником податків або уповноваженою на це особою; надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Відповідно до п.п. 298.1.4 п.298.1 ст. 298 Податкового кодексу України суб`єкт господарювання, який є платником інших податків і зборів відповідно до норм цього Кодексу, може прийняти рішення про перехід на спрощену систему оподаткування шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного кварталу. Такий суб`єкт господарювання може здійснити перехід на спрощену систему оподаткування один раз протягом календарного року.
Перехід на спрощену систему оподаткування суб`єкта господарювання, зазначеного в абзаці першому цього підпункту, може бути здійснений за умови, якщо протягом календарного року, що передує періоду переходу на спрощену систему оподаткування, суб`єктом господарювання дотримано вимоги, встановлені в пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу.
Згідно п.п. 298.1.5 п. 298.1 ст. 298 Податкового кодексу України за умови дотримання платником єдиного податку вимог, встановлених цим Кодексом для обраної ним групи, такий платник може самостійно перейти на сплату єдиного податку, встановленого для інших груп платників єдиного податку, шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного кварталу. При цьому у платника єдиного податку третьої групи, який є платником податку на додану вартість, анулюється реєстрація платника податку на додану вартість у порядку, встановленому цим Кодексом, у разі обрання ним першої або другої групи чи ставки єдиного податку, встановленої для третьої групи, яка включає податок на додану вартість до складу єдиного податку.
Відтак, враховуючи наведене вище, встановлена можливість для юридичної особи чи фізичної особи - підприємця самостійно обрати спрощену систему оподаткування і за умови дотримання платником єдиного податку вимог, встановлених цим Кодексом для обраної ним групи, такий платник може самостійно перейти на сплату єдиного податку, встановленого для інших груп платників єдиного податку, шляхом подання заяви до контролюючого органу
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» за № 2120-ІХ від 15.03.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України внесено до Податкового кодексу України такі зміни: у розділі XX «Перехідні положення» підрозділ 8 доповнено пунктом 9.
Відповідно до п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення даних правовідносин та з подальшими змінами) установлено, що тимчасово, з 01.04.2022 до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, положення розділу XIV Податкового кодексу України застосовуються з урахуванням таких особливостей: фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої та другої групи мають право не сплачувати єдиний податок.
При цьому такими особами декларація платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця не заповнюється за період, в якому відповідно до абзацу першого цього підпункту єдиний податок не сплачувався.
Платниками єдиного податку третьої групи можуть бути фізичні особи - підприємці та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми.
До таких осіб не застосовується обмеження щодо обсягу доходу та кількості осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах.
Згідно з п.п. 9.4 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України відсоткова ставка єдиного податку для платників єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, встановлюється у розмірі 2 відсотки доходу, визначеного відповідно до статті 292 цього Кодексу.
Відповідно до п.п. 9.8 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платником з особливостями, встановленими цим пунктом, суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву. При цьому до заяви не додається розрахунок доходу за попередній календарний рік.
Суб`єкт господарювання вважається платником єдиного податку третьої групи з особливостями, встановленими цим пунктом: з 01.04.2022 – у разі подання заяви до 01.04.2022; з наступного робочого дня після подання заяви - у разі подання заяви починаючи з 01.04.2022.
Зареєстровані в установленому законом порядку суб`єкти господарювання (новостворені), які протягом 10 днів з дня державної реєстрації подали заяву про обрання спрощеної системи оподаткування з урахуванням особливостей оподаткування, встановлених цим пунктом, вважаються платниками єдиного податку третьої групи з дня їх державної реєстрації.
З аналізу п.п. 9.8 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що суб`єкт господарювання вважається платником єдиного податку третьої групи з особливостями, встановленими цим пунктом: з 01.04.2022 – у разі подання заяви до 01.04.2022; з наступного робочого дня після подання заяви - у разі подання заяви починаючи з 01.04.2022.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відповідач за результатами розгляду згаданих вище заяв позивача перевів його з 01.04.2022 на спрощену систему оподаткування та з цієї ж дати анулював реєстрацію платника єдиного податку.
Докази про анулювання позивача з 01.04.2022 платником податку на додану вартість в матеріалах даної адміністративної справи відсутні.
Як наслідок, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що є підстави для висновку вважати, що з 01.04.2022 позивач перебував на загальній системі оподаткування та був платником податку на додану вартість.
13.05.2022 позивач подав відповідачу заяву про застосування з 16.05.2022 спрощеної системи оподаткування, третя група за ставкою 2 відсотки. 29.06.2022 позивач подав заяву про відмову від застосування спрощеної системи оподаткування третя група за ставкою 2 відсотки з 30.06.2022.
Згідно виписки з особистого кабінету Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрінгруп» перейшло з 16.05.2022 на спрощену систему оподаткування, третя група за ставкою 2 відсотки. Анульовано таку реєстрацію спрощеної системи 30.06.2022.
Відтак, позивач перебував на спрощеній системі оподаткування в період з 16.05.2022 до 30.06.2022.
17.05.2022 та 04.07.2022 позивач подавав контролюючому органу податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2022 року. 
Однак, як згадувалось вище декларацію відповідач не прийняв, з підстав призупинення реєстрації позивача платника податку на додану вартість та перебування платника на спрощеній системі оподаткування, ІІІ групи зі ставкою 2 відсотки. Інших підстав для відмови в прийнятті податкової декларації в даних правовідносинах сторонами у справі не вказується.
Беручи до уваги те, що позивач в квітні 2022 року не перебував на спрощеній системі оподаткування, був платником податку на додану вартість, то відповідач зобов`язаний був прийняти декларацію позивача з податку на додану вартість за квітень 2022 року.
Пунктом 49.13 ст. 49 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.
А тому, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що відповідач неправомірно відмовив у прийнятті податкової декларації позивача з податку на додану вартість за квітень 2022 року, а ефективним способом захисту прав позивача буде визнання неправомірною відмову відповідача у прийнятті податкової декларації позивача з податку на додану вартість за квітень 2022 року, з врахуванням висновків суду першої інстанції про 17.05.2022 як день прийняття даної декларації.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року у справі № 300/5350/22 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар