ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 вересня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/7134/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року (суддя Ільков В.В.) 
у справі №160/7134/24
на позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
до Міністерства оборони України
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Міністерства оборони України, у якому просили:
- визнати протиправними та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом від 26 січня 2024 року №2/в, в частині відмови позивачкам у виплаті одноразової грошової допомоги в зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_3 ;
- зобов`язати Міністерство оборони України потворно розглянути заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_3 , з врахуванням висновків суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив позивачкам у виплаті одноразової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 - чоловіка та батька, військовослужбовця Збройних Сил України, з посиланням на те, що він на момент смерті перебував у стані алкогольного сп`яніння. Позивачки вважають, що сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного / наркотичного сп`яніння на час настання смерті не є підставою для відмови у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї. У такому випадку необхідно встановити причинно-наслідковий зв`язок між станом сп`яніння військовослужбовця та його смертю (загибеллю).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом від 26 січня 2024 року №2/в, в частині відмови ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги в зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_3 .
Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяви (з доданими документами) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 14.02.2023 про виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_3 , з врахуванням висновків суду.
Суд виходив з того, що матеріалами справи не підтверджується факт, що перебування батька позивача 1/чоловіка позивача 2 у стані алкогольного сп`яніння, а отже і смерть батька/чоловіка позивача 1, 2, була спричинена тим, що він перебував у стані такого сп`яніння, тому суд дійшов висновку про передчасність доводів та висновків відповідача про відсутність підстав для відмови у призначені та виплаті членам сім`ї померлого військовослужбовця одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування  обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. Відповідач зазначає, що відмовляючи у призначенні спірної допомоги, Міністерство оборони України правомірно виходило з того, що смерть військовослужбовця є наслідком адміністративного правопорушення та дій у стані алкогольного сп`яніння, посилаючись при цьому на ч. 1 ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке. 
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачки: ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Вузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області 12.02.2003.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 №72 від 28.03.2022 (по стройовій частині) сержанта ОСОБА_3 зараховано до списків військової частини НОМЕР_3 та на всі види забезпечення та призначено на посаду командира відділення збору та обробки даних розвідки пункту управління артилерійською розвідкою батареї управління та артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_3 .
Під час проходження військової служби в АДРЕСА_1 військовослужбовець ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.
Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 12-17/203-ДТ/22 від 13.09.2022, виданого Харківським обласним бюро судово-медичної експертизи, хвороба (патологічні стани), що призвела до смерті: «гостре порушення кровообігу, І42.6 кардіоміопатія».
Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 13.09.2022 №2302 «Про призначення службового розслідування», з метою уточнення причин та обставин смерті сержанта ОСОБА_3 , призначено службове розслідування.
За результатами службового розслідування складений Акт службового розслідування від 14.10.2022, згідно якому комісією встановлено причини та обставини смерті військовослужбовця ОСОБА_3 , а саме: смерть сержанта ОСОБА_3 настала під час проходження військової служби. Смерть сержанта ОСОБА_3 не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Причиною смерті є гостре порушення кровообігу, кардіоміопатія.
Як вказано у цьому Акті, посадових осіб підрозділу, дії чи бездіяльність, яких сприяли б смерті сержанта ОСОБА_3 , службовим розслідуванням не встановлено. Встановлені обставини справи підтверджуються рапортом капітана ОСОБА_4 , поясненнями старшого солдата ОСОБА_5 , солдата ОСОБА_6 , старшого сержанта ОСОБА_7 та старшого лейтенанта ОСОБА_8 , лікарським свідоцтвом про смерть №12-17/203-Дт/22 від 13.09.2022, свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 від 23.09.2022.
Відповідно до висновку службового розслідування смерть сержанта ОСОБА_3 не пов`язана з вчиненням ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, ушкодження не спричинено собі навмисно.
За результатами службового розслідування причин та обставин смерті військовослужбовця ОСОБА_3 , викладених в Акті службового розслідування від 14.10.2023, командиром військової частини НОМЕР_3 винесений наказ №1823 від 14.10.2022 про закінчення службового розслідування за фактом загибелі військовослужбовця військової служби за призовом, командира відділення збору та обробки даних розвідки пункту управління артилерійською розвідкою батареї управління та артилерійської розвідки сержанта ОСОБА_3 . Прийнято рішення виключити військовослужбовця зі списків особового складу військової частини НОМЕР_3 та Збройних Сил України у зв`язку зі смертю.
Згідно витягу з протоколу засідання Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 24.12.2022 №3348, захворювання сержанта ОСОБА_3 «Гостре порушення кровообігу. Кардіоміопатія (13.09.2022), що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 від 23.09.2022, лікарським свідоцтвом про смерть №12-17/203 від 13.09.2022 – захворювання, яке призвело до смерті, так, пов`язане з проходженням військової служби.
Позивачки ОСОБА_2 (дружина ОСОБА_3 ) та ОСОБА_1 (його донька) звернулися до Міністерства оборони України із заявами про призначення їм одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991.
06.02.2024 на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено повідомлення (вих. №7/12066/14), в якому зазначено, що Комісія Міністерства оборони України стосовно призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги дружині та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 сержанта ОСОБА_3 (протокол №2/в від 26.01.2024).
Підставою такої відмови в протоколі засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26.01.2024 року №2/в зазначено те, що  на час смерті ОСОБА_3 виконував обов`язки військової служби (перебував на позиції) у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено листом № 02-06/50 від 17.01 2023 Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи (Дергачівське відділення). Відповідно до висновку експерта від 23.09.2022 в крові померлого виявлено етиловий спирт в концентрації 2,54%.
При цьому Комісія послалась на ст. 172-20 Кодексу України про адміністративне правопорушення, зазначивши, що  розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням. І виходила з положень ст. 16-4 Закону України Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно якої  призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння.
Не погодившись з такою відмовою і вважаючи, що загибель військовослужбовця сержанта ОСОБА_3 не є наслідком вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, позивачки звернулись до суду з цим позовом. 
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції.
Відповідно до ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених  Законом України  «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».  
Пунктом 1 статті 16 Закону №2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до п.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (пп.1); смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби (пп.2).
За правилами ст.16-1 цього Закону №2011-ХІІ в редакції на час виникнення спірних правовідносин у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Отже, дружина і неповнолітні діти мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця.
Відповідно до статті 16-4 Закону №2011-ХІІ призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
В спірному випадку позиція відповідача, який вважає відсутніми підстави  для призначення і виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї військовослужбовця ОСОБА_3 полягає в тому, що на час смерті ОСОБА_3 виконував обов`язки військової служби (перебував на позиції) у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено листом №02-06/50 від 17.01.2023 Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи (Дергачівське відділення). Відповідно до висновку експерта від 23.09.2022 в крові померлого виявлено етиловий спирт у концентрації 2.54 ‰. 
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №12-17/203-Дт/22 від 13.09.2022 ОСОБА_3 хвороба (патологічні стани), що призвела до смерті, «Гостре порушення кровообігу, І42.6 кардіоміопатія».В свою чергу, відповідно до Коду причин смерті за МКХ-10 «І42.6» - алкогольна кардіоміопатія.
Алкогольна кардіоміопатія — це захворювання серця, спричинене хронічним вживанням алкоголю. Патологія зазвичай розвивається внаслідок тривалого зловживання алкоголем. Характеризується розширенням шлуночків та порушенням функції серця.
Виходячи з вищенаведеного, відповідач дійшов висновку, що у даному випадку смерть військовослужбовця є наслідком адміністративного правопорушення та вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння. 
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, встановив, що лікарське свідоцтво про смерть №12-17/203-Дт/22 від 13.09.2022, видане КЗОЗ «Харківським обласним бюро СМЕ», є попереднім, про що відповідно свідчить відмітка в тексті лікарського свідоцтва, у вигляді підкреслення слова «попереднє».
Отже, оскільки лікарське свідоцтво про смерть №12-17/203-Дт/22 від 13.09.2022 є попереднім, остаточно та достеменно не встановлювало остаточної причини смерті ОСОБА_3 , суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено перебування сержанта ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння саме в момент та на час настання його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Суд апеляційної інстанції, погоджуючись з судом першої інстанції про передчасність прийнятого відповідачем рішення, оформленого протоколом від 26 січня 2024 року №2/в, вважає за необхідне зазначити таке.
З приводу доводів відповідача, що смерть військовослужбовця ОСОБА_3 є наслідком адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач не є тим органом, якому надані повноваження встановлювати в діях особи склад адміністративного правопорушення відповідно до ст. 172-20 КУпАП «Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів».
Згідно положень ст.221 КУпАП  справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 172-20 КУпАП, розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.  І саме при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності (ст.280 КУпАП). В спірному випадку ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за стан сп`яніння у встановленому порядку не притягався.
Стосовно застосування пп. «б» п.1 ст.16-4 Закону №2011-ХІІ, зміст вказаної норми дає підстави для висновку, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного / наркотичного сп`яніння на час загибелі (смерті) не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.
Суд апеляційної інстанції також враховує правову позицію Верховного Суду, зокрема, у постановах від 20.03.2018 у справі №813/4502/17, від 12.11.2020 у справі №186/1129/16-а, від 29.06.2022 у справі №640/6477/19.
Отже, визначальним при вирішенні питання щодо наявності права члена сім`ї на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, є не сам стан алкогольного або наркотичного сп`яніння військовослужбовця, а наявність причинно-наслідкового зв`язку між вживанням алкогольних напоїв чи наркотичних речових та смертю військовослужбовця.
Оскільки у спірному випадку, як правильно встановлено судом першої інстанції,  розглянуті відповідачем матеріали для призначення грошової допомоги не містили однозначної інформації про те, що смерть ОСОБА_3 стала наслідком саме вживання останнім алкогольних напоїв, суд вважає, що відповідачем достовірно не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між вживанням військовослужбовцем алкогольних напоїв та його смертю.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про зобов`язання відповідача повторно розглянути подані позивачками заяви з доданими документами для призначення та виплати одноразової грошової допомоги. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року у справі №160/7134/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко