ПОСТАНОВА                                                     
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                 
 
10 липня 2024 року
м. Київ
 
справа № 459/1507/23
провадження № 61-562св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),                 Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», 
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 09 червня 2023 року у складі судді Дем`яновської Ю. Д. та постанову Львівського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року у складі колегії суддів: Левика Я. А., Крайник Н. П., Шандри М. М.,
Короткий зміст позовних вимог
1.            У травні 2023 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
2.            Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 08 травня 2023 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху.
3.            Залишаючи без руху позовну заяву, місцевий суд виходив із того, що всупереч вимогам законодавства оригінали письмових доказів, зокрема, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідка про видачу картки, виписка за договором, копія наказу про затвердження «Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг» до позовної заяви не додавались, що підтверджується актом про відсутність вкладень від 04 травня 2023 року.
4.            Також місцевий суд, залишаючи позов без руху, виходив із того, що частина доданих банком документів, а саме: копія витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, копія паспорту споживчого кредиту та додатки до примірника позовної заяви не засвідчені належним чином, що не відповідає положенням статті 95 ЦПК України.
5.            Крім того, судом зазначено, що всупереч вимогам закону банком до суду надано копії документів, викладених російською мовою, а саме: «Условия и правила предоставления банковских услуг», «Приказ шаблон № 906».
6.            Отже, суд дійшов висновку, що на підтвердження обставин, на яких ґрунтується заявлені вимоги, до матеріалів заяви необхідно долучити переклад вказаних документів на державну мову України.
7.            На виконання вимог ухвали місцевого суду банком у травні 2023 року до суду подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої додана позовна заяву з додатками, прошита та скріплена печаткою.
8.            У заяві банком зазначено, що на час укладення кредитного договору банк не відносився ні до органів державної влади, ні до органів місцевого самоврядування. На момент укладення кредитного договору були відсутні будь-які заборони щодо укладення договору російською мовою.
9.            Надані банком документи не порушують вимог закону, а тому не можуть бути підставою для залишення позову без розгляду або визнання позову не поданим та поверненням позовної заяви.
10.         Банк посилався на те, що документи, додані до позовної заяви, завірені належним чином.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
11.         Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 09 червня 2023 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року, позовну заяву повернуто позивачу.
12.         Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що банком не було виконано вимоги ухвали від 08 травня 2023 року, не приведено письмові докази у відповідність до вимог закону і не надано таких в перекладі на українську мову, не подано оригінали документів: довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідки про видані картки, виписки за договором, копії наказу про затвердження «Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг».
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
13.         У січні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк».
14.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
15.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
16.         У касаційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до місцевого суду для продовження розгляду.
17.         Підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, помилково повернув матеріали позовної заяви, вдавшись до надмірного формалізму та перешкоджаючи у доступі до правосуддя; судами не враховано, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви повністю, водночас, у позивача відсутній був обов`язок надати додатки до позовної заяви, зокрема договір кредиту, укладений на російській мові, у перекладі на українську мову; неврахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 28 липня 2020 року у справі № 904/2104/19.
18.         Касаційна скарга мотивована тим, що, повертаючи позовну заяву, суди не врахували, що банком у строк, визначений ухвалою місцевого суду від 08 травня 2023 року, виконано вимоги ухвали суду.
19.         Зі змісту позовної заяви, яка викладена українською мовою, а також заяви про усунення недоліків вбачається, що банком зазначено обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, а також зазначено, що до матеріалів справи він додав докази, якими, на його думку, ці обставини підтверджуються.
20.         Крім того, подання доказів можливе на наступник стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати без руху та повертати позовну заяву позивачу. Аналіз наданих сторонами доказів здійснюється судом при вирішенні справи по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі або залишення позовної заяви без руху.
21.         Суди помилково ототожнювали мову процесуальних документів, які мають складатись українською мовою, з мовою договорів, які укладаються між суб`єктами господарювання.
Відзиву на касаційну скаргу не подано
Фактичні обставини справи, встановлені судами
22.         У травні 2023 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
23.         Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 08 травня 2023 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху.
24.         Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 09 червня 2023 року, залишену без змін постановою Львівського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року, позову заяву повернуто позивачу.
Позиція Верховного Суду
25.         Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
26.         Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
27.         Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
28.         Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
29.         Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
30.         У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто право звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства», заява № 4451/70, § 36).
31.         У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Проте, встановлені обмеження не повинні обмежувати доступ, наданий особам, у такий спосіб або такою мірою, що підриватимуть саму суть цього права. Крім того, обмеження буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, та у разі відсутності розумного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення від 17 січня 2012 року у справі «Станев проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява № 36760/06).
32.         Реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише формальним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
33.         У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97) та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Perez de Rada Cavanilles v. Spain) ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.
34.         Суд повинен реалізовувати своє основне завдання, а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів та заяв на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод. Формальний підхід суду до здійснення своїх повноважень на будь-якій стадії судового процесу може призвести до порушення права особи на справедливий судовий розгляд.
35.         У справі, яка переглядається, ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 08 травня 2023 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху.
36.         Залишаючи без руху позовну заяву, місцевий суд виходив із того, що всупереч вимогам законодавства оригінали письмових доказів, зокрема, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідка про видачу картки, виписка за договором, копія наказу про затвердження «Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг» до позовної заяви не додавались, що підтверджується актом про відсутність вкладень від 04 травня 2023 року.
37.         Також місцевий суд, залишаючи позов без руху, виходив із того, що частина доданих банком документів, а саме: копія витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, копія паспорту споживчого кредиту та додатки до примірника позовної заяви не засвідчені належним чином, що не відповідає положенням статті 95 ЦПК України.
38.         Крім того, судом зазначено, що всупереч вимогам закону банком до суду надано копії документів, викладених російською мовою, а саме: «Условия и правила предоставления банковских услуг», «Приказ шаблон № 906».
39.         Отже, суд дійшов висновку, що на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, до матеріалів заяви необхідно долучити переклад вказаних документів на державну мову України.
40.         На виконання вимог ухвали місцевого суду банком подано до суду заяву про усунення недоліків, до якої додана позовна заяву з додатками, прошита та скріплена печаткою. До позовної заяви додано наступні додатки: розрахунок заборгованості за договором № б/н від 04 березня 2010 року, укладеним між банком та ОСОБА_1 ; довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 ; довідка, яка містить інформацію про надані ОСОБА_1 кредитні картки; анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг; паспорт споживчого кредиту; Условия и Правила предоставления банковских услуг; виписку за договором № б/н за період з 04 березня 2010 року по 24 березня 2023 року.
41.         Також у заяві про усунення недоліків банком зазначено, що на час укладення кредитного договору банк не відносився ні до органів державної влади, ні до органів місцевого самоврядування. На момент укладення кредитного договору були відсутні будь-які заборони щодо укладення договору російською мовою.
Надані банком документи не порушують вимог закону, а тому не можуть бути підставою для залишення позову без розгляду, або визнання позову неподаним та поверненням позовної заяви.
Банк посилався на те, що документи, додані до позовної заяви, завірені належним чином.
42.         Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 09 червня 2023 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року, позовну заяву повернуто позивачу.
43.         Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, повертаючи позовну заяву, виходив із того, що банком не виконано вимоги ухвали від 08 травня 2023 року про залишення позовної заяви без руху, зокрема, не приведено письмові докази у відповідність до вимог закону і не надано такі в перекладі на українську мову, не подано суду оригінали документів довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідки про видані картки, виписки за договором, копії наказу про затвердження «Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг».
44.         Колегія суддів вважає, що такий висновок судів попередніх інстанцій не відповідає встановленим обставинам справи та нормам процесуального законодавства, виходячи з такого.
45.         Відповідно до частини першої статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.
46.         Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.
47.         Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 25 квітня 2019 року «Про забезпечення функціонування української мови як державної», єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова.
48.         Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.
49.         У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа № 10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).
50.         Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють (частина третя статті 9 ЦПК України).
51.         Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.
52.         Отже, учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, проте процесуальні документи мають бути подані лише державною мовою.
53.         За правилами частин першої та другої статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
54.         Водночас, згідно з частиною першою статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.
55.         Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
56.         Згідно з частиною п`ятою статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
57.         Разом із тим, за наявності поважних причин подання доказів можливе і на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.
58.         Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25  січня 2021 року у справі № 201/1333/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 379/460/17, від 06 листопада 2019 року у справі № 752/16470/16-ц, від 04  вересня 2019 року у справі № 705/1252/19.
59.         У справі, яка переглядається, позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» викладена українською мовою, тобто відповідає вимогам ЦПК України та Закону Українивід 25 квітня 2019 року «Про забезпечення функціонування української мови як державної».
60.         Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач зазначив обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а також вказав, що до матеріалів справи він надав докази, якими, на його думку, ці обставини підтверджуються. 
61.         Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
62.         Виходячи з положень ЦПК України, статтями 175, 177 ЦПК України не встановлено вимог, яким мають відповідати докази. Крім того, аналіз наданих сторонами доказів здійснюється судом при вирішенні спору по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі або залишення позову без руху.
63.         Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного суду від 10 квітня 2024 року у справі № 755/9389/22.
64.         Слід зазначити, що як при залишенні позовної заяви без руху, так і при її поверненні суд керувався положеннями 95 ЦПК України, що є помилковим, оскільки вимоги до форми і змісту позовної заяви та переліку документів, що до неї додаються, передбачені статями 175, 177 ЦПК України, і підставою для повернення позовної зави є саме недотримання вимог, передбачених зазначеними положеннями, а не статтею 95 ЦПК України.
65.         Водночас суд першої інстанції не звернув уваги на те, що наслідком неподання оригіналу письмового доказу у разі наявності у суду сумніву відповідності поданої копії оригіналу є не повернення позовної заяви на підставі статті 185 ЦПК України, а невзяття такого доказу до уваги при розгляді справи по суті.
66.         Схожа правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 19  червня 2024 року у справі № 205/10000/23.
67.         Крім того, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (частина друга статті 95 ЦПК України). Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частина шоста статті 95 ЦПК України).
68.         Ненадання доказу або надання доказу чи доказів, які не є належними, допустимими, достовірними та достатніми є підставою для відмови у задоволенні позову за недоведеністю, оскільки останні не будуть враховуватись судом.
69.         Верховний Суд враховує, що ЄСПЛ притримується позиції, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (до прикладу, рішення у справі «Шишков проти Росії» (Shishkov v. Russia), № 26746/05, параграф 110, від 20 лютого 2014 року).
70.         Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.
71.         З огляду на викладене вище у сукупності, наведені в касаційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої інстанції допустив надмірний формалізм, повернувши позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк», чим фактично позбавив позивача права на доступ до правосуддя.
72.         Суд апеляційної інстанції на вказане уваги не звернув та погодився з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк».
73.         Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
74.         У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
75.         Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
76.         У зв`язку із наведеним колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.            Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.
2.            Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 09 червня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                  Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                             О. В. Білоконь
 
                                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара
                                                                                                       
                                                                                                        В. В. Шипович