ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/4214/23                Головуючий суддя І інстанції Вікторов В. В.
Провадження № 33/818/928/24        Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       02 серпня 2024 року                                                                м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Годунова В.С. на постанову судді ленінського районного суду м. Харкова від 18 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,
- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
       Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
       Постановою встановлено, що 16 липня 2023 року о 00 год. 55 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мітсубіши», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Харкові по вул. Полтавський Шлях, 6, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд погодився пройти на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер», результат огляду становить – 0,55 проміле. З результатом був згоден. Від проходження огляду в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився, про що велась відеофіксація на бодікамери. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9(а) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
       В своїй апеляційній скарзі захисник Годунов В.С. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що суд першої інстанції невірно врахував час між керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом та проведенням його огляду працівниками ВСП, що, на думку захисника, обумовлює суд врахувати висновок за наслідками проведення огляду ОСОБА_1 працівниками ВСП, який свідчить про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення. Вказував, що працівники поліції не залучили працівників ВСП та самостійно провели огляд військовослужбовця ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, чим порушили вимоги чинного законодавства.
       Поряд з цим, захисник ОСОБА_2 просив поновити йому пропущений процесуальний строк на оскарження судової постанови, посилаючись на те, що апеляційна скарга не була оперативно підготовлена через складність узгодження правової позиції з клієнтом, який перебуває на службі з обмеженим зв`язком, через постійні відключення світла та інтернету в Харкові в цей період. Але апелянтом вжито усіх заходів для подання апеляційної скарги у встановлений строк. Поряд з цим апелянт вказував, що він 27.03.2024 року звертався до суду першої інстанції з клопотанням про роз`яснення оскаржуваної постанови. Лише 05.04.2024 року була ухвалена постанова судді Ленінського районного суду м. Харкова про відмову у роз`ясненні постанови судді Ленінського районного суду м. Харкова від 18.03.2024 року.
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк для подачі апеляційної скарги підлягає поновленню.
За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 

29 липня 2024 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява захисника ОСОБА_2 , в якій він просив розглянути його апеляційну скаргу без його участі та без участі ОСОБА_1 .
За таких обставин, враховуючи вимоги ст. ст. 268, 271 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника Годунова В.С. без його участі та без участі ОСОБА_1 , враховуючи відомості, які містяться в матеріалах справи, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та не виявили бажання приймати участь у апеляційному розгляді.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9А.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, результаті огляду з використанням газоаналізатору Драгер, а також на відомості відеозапису бодікамери працівників поліції.
       Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд погодився пройти на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Драгер. Результат огляду склав 0,55 проміле. З результатом був згоден. Від огляду у закладі охорони здоров`я відмовився.
       Аналізуючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис та власноручні пояснення щодо ознайомлення зі змістом цього протоколу. Факт ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом також підтверджується відомостями відеозапису, який наявний в матеріалах справи, з якого вбачається, що останній особисто та добровільно підписав цей протокол та отримав його копію.
       Поряд з цим, відповідно о вимог ст. 267 КУпАП, відсторонення водіїв від керування транспортним засобом огляд на стан алкогольного сп`яніння може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду. 
       Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання проведення службової перевірки, не зверталися до суду в порядку КАСУ із скаргами на дії чи бездіяльність працівників поліції, а також не звертався із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.
       Тобто вбачається, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом на оскарження дій працівників поліції під час проведення огляду та під час складення протоколу стосовно нього.
       Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 та його захисника щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу, а також відсутність будь-яких рішень уповноважених органів щодо неправомірності дії працівників поліції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності та можуть бути враховані у якості доказу.
       Крім того, відповідно до результату проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням газоаналізатору «Драгер» (арк. 5) вбачається, що 16.07.2023 року об 01:04 год. ОСОБА_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння з вмістом алкоголю у видихаємому повітрі 0,55 проміле. 
       З такими відомостями огляду ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручні пояснення в цій роздруківці газоаналізатору «Драгер».
       Поряд з цим в матеріалах справи міститься актом огляду ОСОБА_1 (арк. 6) з відомостей якого вбачається, що ОСОБА_1 був згоден з результатами його огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що міститься його власноручний підпис у відповідній графі.
       Поряд з цим, в матеріалах справи міститься відеозапис подій, які відбувались 16.07.2023 року за участю ОСОБА_1 які були зафіксовані на бодікамеру працівників поліції (акр. 3).
       Відповідно до відомостей цього відеозапису вбачається, що працівники поліції, зупинили автомобіль, під керуванням ОСОБА_1 . Поряд з цим, з відеозапису вбачається, що інша особа, яка перебувала в салоні автомобіля з ОСОБА_1 повідомила працівників поліції, що саме ця особа вживала алкогольні напої, а тому за кермом перебував ОСОБА_1 .
Отже саме ОСОБА_1 керував автомобілем, тобто був водієм цього автомобіля.
Під час спілкування з працівниками поліції останні виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням газоаналізатору Драгер. ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору «Драгер». Після чого останній пройшов огляд, а результат був позитивним – 0,55 проміле. З цим результатом ОСОБА_1 погодився. Працівник поліції запропонував останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, від чого ОСОБА_1 відмовився. Після цього працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 повідомив, що йому його права зрозумілі. Після цього працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення та ознайомили ОСОБА_1 під підпис з його змістом та вручили останньому його копію.
       Належить врахувати, що в матеріалах справи не міститься будь-яких відомостей, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 належить Збройнм Силам України, а тому відповідно до вимог ст. 15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність на загальних умовах за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП.        
Такі відомості, поза розумним сумнівом свідчать про законність вимог працівників поліції щодо проведення стосовно ОСОБА_1 огляду на стан його алкогольного сп`яніння, що спростовує такі твердження апелянта.
       Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 7) вбачається, що під час патрулювання у складі екіпажу 3101 під час дії комендантської години було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_3 , у якого були наявні ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд погодився пройти за допомогою газоаналізатору Драгер на місці зупинки автомобіля. Результат огляду склав 0,55 проміле. З результатом був згоден. Від проходження огляду в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД відмовився під відеофіксацію. ОСОБА_1 було передано ВСП, автомобіль було залишено на місці оформлення без порушень ПДР та відсторонено від керування.
       Враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості рапорту працівника поліції відповідають дійсності та заслуговують на увагу.
       Поряд з цим, твердження апелянта щодо порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду. 
Відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
       Аналізуючи дії працівників поліції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про їх відповідність вимогам ст. 266 КУпАП, а тому такі твердження апелянта є необґрунтованими.
       Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складався працівниками поліції, які саме і проводили огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. На час проведення ними огляду результат був позитивним, а саме 0,55 проміле. Посилання апелянта на результат огляду ОСОБА_1 працівниками ВСП є суто суб`єктивними та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
       Відповідно до копії роздруківки результату огляду ОСОБА_1 (арк. 45) вміст алкоголю у видихаємому повітрі складав 0,17 проміле.
       Однак оригінал цієї роздруківки до суду сторона захисту не надала, що унеможливлює встановити відповідність копії оригіналу. 
       Також в цій роздруківці не зазначено коли проводилась повірка цього вимірювального пристрою.
       Поряд з цим, працівники ВСП провели огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 з використанням газоаналізатору Алконт-М. Захисник до суду першої інстанції надав копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (арк. 34).
       З відомостей цього свідоцтва вбачається, що воно є чинним до 23.12.2022 року. Інших свідоцтв про повірку матеріали справи не містять.
       Огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 працівниками ВСП було проведено16.07.2023 року, тобто після спливу строків дії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки АЛКОНТ М.
       Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що результат огляду ОСОБА_1 працівниками ВСП з використанням газоаналізатору Алконт М є недійсним, оскільки на час проведення цього огляду закінчився строк свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки Алконт М, а тому такі твердження апелянта є необґрунтованими.
       Крім того, з роздруківки газоаналізатору Драгер вбачається, що огляд працівниками поліції ОСОБА_1 проводився о 01:04год. 16.07.2023 року.
       Відповідно до відомостей інформації директора Департаменту цивільного захисту Харківської обласної військової адміністрації (арк. 71) вбачається, що повітряна тривога в м. Харкові 16.07.2023 року була оголошена, в тому числі, з 00:18 год. до 01:11 год.
Отже вбачається, що працівники поліції провели огляд ОСОБА_1 до оголошення повітряної тривоги, а тому такі твердження апелянта є необґрунтованими.
       Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Твердження про те, що працівники медичної установи не пропонували ОСОБА_4 пройти огляд з використанням алкотестеру не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_4 особисто виявив бажання здати сечу для проведення огляду на стан його сп`яніння.
Крім того, з відомостей відеозапису вбачається, що працівник поліції власноручно заповнював бланк направлення, який після його заповнення надав лікарю, що вочевидь спростовує такі твердження апелянта.
Належить врахувати той факт, що в апеляційній скарзі захисник стверджує, що ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи. Такі ж самі відомості особисто ОСОБА_4 повідомляв працівникам поліції та медичним працівникам.
Однак матеріали справи. А також додатки до апеляційної скарги не містять будь-яких фактичних відомостей про те, що ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи, а тому такі твердження захисника є необґрунтованими.
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
       Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_4 п. 2.9А Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними. 
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання захисника Годунова В.С. задовольнити, поновивши йому пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Харкова від 18 березня 2024 року.
Апеляційну скаргу захисника Годунова В.С. залишити без задоволення.
       Постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 18 березня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
              
Суддя                                                 С.К. Шабельніков