Номер провадження: 23-з/813/978/24
Номер справи місцевого суду: 522/5876/24 
Доповідач         ОСОБА_1 

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА

30.07.2024 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду:                                 ОСОБА_1 
за участю секретаря                                                         ОСОБА_2 ,
за участі:
адвоката                                                          ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про відвід судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_5 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Одеського апеляційного суду знаходиться апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2024 року. 
22 липня 2024 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про відвід судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_5 .
Вказана заява вмотивована тим, що, на думку заявника, суддею ОСОБА_5 допущено упереджене ставлення до сторони захисту, що виразилось у необґрунтованій відмові на клопотання сторони захисту. Таким чином, виникли обставини, які викликають обгрунтовані сумніви в неупередженості судді ОСОБА_5 при розгляді даної справи.
Постановою Одеського апеляційного суду від 22 липня 2024 року заяву ОСОБА_3 про відвід судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_5 у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1ст.130 КУпАП передано на розгляд іншому судді Одеського апеляційного суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 23.07.2024 заяву адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про відвід судді ОСОБА_5 передано на розгляд судді ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, та заяву про відвід судді апеляційний суд вважає, що остання не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня норма, яка передбачає поняття «відвід судді» та порядок розгляду заяв про відвід (самовідвід), тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до вимог статті 80 КПК України відвід судді може бути заявлений особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.
Відвід судді - є процесуальним інститутом, спрямованим на усунення слідчого судді, судді або присяжного від участі у кримінальному провадженні за умови існування обставин, що виключають їх участь у ньому.
Такі обставини визначені у статті 75 КПК України і за їх наявності суддя зобов`язаний заявити самовідвід (частина перша статті 80 КПК України), а якщо такі обставини відомі особам, які беруть участь у кримінальному провадженні, то вони заявляють відвід судді (частина друга статті 80 КПК України).
Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці.
Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.
По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107). 
Крім того апеляційний суд зазначає, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.
Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.
При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.
При цьому не можуть бути підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджені належними й допустимими доказами.
Тобто, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути обґрунтованими та доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів та доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо відвід не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
Апеляційний суд зауважує, що зміст заяви адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про відвід судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_5 є необґрунтованою, оскільки доводи, якими захисник обґрунтовує необхідність відводу судді, не свідчать про існування обставин, які викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді.
Передбачених законом підстав, які б викликали сумніви у об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_5 заява про відвід не містить, з огляду на викладене, заява захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про відвід судді ОСОБА_5 не підлягає задоволенню через необґрунтованість.
Європейський Суд з прав людини у пункті 35 справи «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), рішення від 26 жовтня 1988 року, і, в подальшому, постійно підкреслює, що зацікавлена особа повинна проявляти старанність при виконанні процедурних кроків, що стосуються неї, утримуватися від використання тактики відстрочки і використовувати можливості, передбачені національним законодавством, для скорочення розгляду.
Суд звертає увагу на те, що діючи в рамках дозволеної поведінки - права на відвід суддів, учасники процесу повинні використовувати це право з метою, що не протирічить цілям правосуддя а саме: не затягувати процес та не перешкоджати його здійсненню, а добросовісно користуватися процесуальними правами.
Керуючись ст. ст. 75, 80 КПК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про відвід судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_5 відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                          ОСОБА_1