Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/389/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Молонова Ю. В. 
Категорія - 121  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2024 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 липня 2024 року, якою 
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три місяці, а також стягнуто з нього в дохід держави судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок, 
за участі:
захисника – ОСОБА_1 , 
ВСТАНОВИЛА:
Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 липня 2024 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 14.05.2024 о 17 годині 57 хвилин, в м. Олександрія по пр. Соборний, 60, керував транспортним засобом ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого на задніх зовнішніх освітлювальних приладах нанесено тонування, що зменшує їх світло пропускання. Правопорушення вчинено повторно, постанова серії ЕНА № 1042141 від 30.11.2023 за ч. 4 ст. 121 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 31.4.3 ґ ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 121 КУпАП.
Не погоджуючись з рішенням районного суду, захисник Горбунов Р.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 липня 2024 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 121 КУпАП, а справу закрити через відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що в постанові суд зазначає про те, що в наданих поліцією адміністративних матеріалах (протокол та відео) вбачається наявність тонування задніх зовнішніх освітлювальних приладів.
Між тим, апелянт зазначає, що у відповідності до статті 121 КУпАП відповідальність водія настає в разі керування ним транспортним засобом, який має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.
У відповідності до підпункту ґ, пункту 31.4.3 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортного засобу, якщо на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.
Але, як вбачається із протоколу та відео фіксації правопорушення не зафіксовано, в який спосіб працівник поліції встановив наявність зменшення прозорості чи світло пропускання світлових приладів. Зазначене твердження є виключне суб`єктивним твердженням працівника поліції, який виявив технічне «правопорушення» навмання, не застосувавши при цьому ніяких вимірювань, технічних приладів тощо. Суд першої інстанції зазначену обставину до уваги не прийняв. З наведених підстав захисник вважає, що постанова підлягає скасуванню.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 на підтримку апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зваживши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.
З матеріалів справи щодо ОСОБА_2 вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду були дотримані. При розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 121 КУпАП суддя дослідив її матеріали справи та постановив судове рішення на підставі досліджених під час судового розгляду доказів, яким надав об`єктивну оцінку, обґрунтовано дійшовши висновку про те, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення підтверджується доказами у справі.
Винуватість ОСОБА_2 , за встановлених суддею місцевого суду обставин, у порушенні вимог п. 31.4.3.«ґ» ПДР України доводиться даними, які містяться в:
- протоколі про адміністративне правопорушення від 14.05.2024 серія ААД № 540897, зміст якого в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки, серед іншого, містить відомості щодо місця, часу вчинення і суті адміністративного правопорушення; є в протоколі посилання на нормативний акт, який передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відомості про роз`яснення ОСОБА_2 процесуальних прав та положень ст. 63 Конституції України, що засвідчено підписом останнього(а.с. 1);
- копією постанови серії ЕНА №1042141 від 30.11.2023, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП (а.с. 4);
- довідкою Олександрійського РВП ГУНП про те, що ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу, постанова сплачена вчасно (а.с. 3);
- відеозаписом на технічному носії, який міститься у матеріалах справи, та на якому об`єктивно зафіксовано обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 14.05.2024 серія ААД № 540897 (а.с. 7);
Вказані докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, отримані вони з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи, об`єктивно узгоджуються між собою та спростовують доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не порушував вимог п. 31.4.3.«ґ» ПДР України.
Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 121 КУпАП, відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.
Враховуючи, що відносно ОСОБА_2 30 листопада 2023 року застосовувалося адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, тобто будучи вже притягнутим до адміністративної відповідальності він повторно протягом року, а саме 14 травня 2024 року, вчинив аналогічне правопорушення, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 121 КУпАП.
Доводи захисника про те, що працівник поліції за відсутності висновку експерта, який підтвердив би наявність на задніх зовнішніх світлових приладах його автомобіля тонування, яке зменшує їх прозорість та світлопропускання, не мав правових підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення є непереконливими, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 31.4.3.«ґ» ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, зокрема у тому випадку , якщо на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.
Відповідно до ДСТУ 3649:2010 "Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання", а саме положень підпункту 6.1.2 розділу 6, не дозволено застосовувати зруйновані та з тріщинами на світловідбивальних поверхнях або розсіювачах прилади зовнішні світлові, установлювати будь-які пристрої, що обмежують їхню видимість, наносити покриви на приладах зовнішніх світлових (тонування, фарбування тощо), що зменшує світлопропускання, змінює їхню силу світла, світлорозподіл або колір.
При цьому у пункті 7.1 розділу 7 ДСТУ 3649:2010 встановлено методи контролювання зовнішніх світлових приладів, а відповідно до підпункту 7.1.1 відповідність зовнішніх світлових приладів колісних транспортних засобів вимогам, зокрема, викладеним у підпунктах 6.1.1 - 6.1.5, перевіряються візуально.
З наведеного слідує, що працівники поліції вправі самостійно визначати відповідність зовнішніх світлових приладів колісних транспортних засобів національному стандарту України, тобто перевіряти дотримання водіями під час експлуатації транспортного засобу вимог п. 31.4.3.«ґ» ПДР України.
До того ж відеозапис автомобіля ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 14 травня 2024 року, дає можливість візуально переконатися в тому, що на розсіювачах задніх зовнішніх світлових приладів транспортного засобу нанесено покриття, що зменшує їх світлопропускання, а тому і не було необхідності для залучення у справі експерта в порядку ст. 273 КУпАП.
За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги про те, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад даного адміністративного правопорушення, не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи.
Таким чином, перевіривши усі доводи апеляційної скарги вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 05 липня 2024 року відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на оцінці всіх доказів у справі, отже судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП і відсутні законні підстави для його скасування із закриттям провадження в справі, як про це просить апелянт.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено з дотриманням вимог ст. 33, ч. 4 ст. 121 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 липня 2024 року є законною та обґрунтованою, отже апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -
ПОСТАНОВИЛА:
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 липня 2024 року стосовно  ОСОБА_2  за ч.4 ст. 121 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького
апеляційного суду Л.Я. Ткаченко