ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 602/139/23	Головуючий у 1-й інстанції   Радосюк А. В. 	
Провадження № 22-ц/817/522/24 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Костів О. З., Храпак Н. М., 

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Покотила Юрія Володимировича на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 7 березня 2024 року, ухвалене суддею Радосюком А.В. у цивільній справі №602/139/23 за позовом акціонерного товариства “Державний ощадний банк України в особі філії Тернопільське обласне управління АТ “Ощадбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року акціонерне товариство “Державний ощадний банк України в особі філії Тернопільське обласне управління АТ “Ощадбанк” (далі — АТ “Ощадбанк”) звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 3% річних по простроченому основному боргу у сумі 3026,61 доларів США.
Позов обґрунтовано тим, що між ВАТ “Державний ощадний банк України” (в подальшому змінило найменування на АТ “Ощадбанк”) та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №446 від 20 липня 2007 року, згідно якого Банк надав Позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 69000,00 доларів США зі сплатою 13,5% річних зі строком повернення до 19 липня 2012 року. Відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, як а була стягнута у судовому порядку. Станом на момент подачі даного позову рішення судів невиконані, залишок заборгованості по тілу кредиту становить 48754,82 доларів США та заборгованість по пені — 976,16 доларів США.
У зв”язку з невиконанням грошового зобов”язання позивач просив стягнути 3% річних від суми боргу 48754,82 доларів США згідно ч.2 ст. 625 ЦК України за період з 2 лютого 2020 року по 23 лютого 2022 року, що складає суму 3026,61 доларів США. 
Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 7 березня 2024 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь АТ “Ощадбанк” 3026,61 доларів США — 3% річних по простроченому основному боргу та 2684,00 грн сплаченого судового збору. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Покотило Ю.В. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки річні проценти за своєю правовою природою є складовою частиною боргу та підлягають стягненню разом із основною сумою боргу на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. АТ “Ощадбанк” не пред`являв вимог про стягнення 3% річних при поданні позову до ОСОБА_1 у справі №2-154/2010 та у справі №602/119/18. 
Крім цього, на примусовому виконанні перебувало рішення Лановецького районного суду від 13.07. 2010 року, яким заборгованість була визначена у валюті гривня, і згідно листа Збаразького МВ ДВС Головного ТУЮ в Тернопільській області від 06.02.2020 року №6207/13-31, залишок боргу у цьому виконавчому провадженні складав 169 014, 03 грн., цей же залишок був станом на 30.01.2023 року. Зазначене судове рішення 2010 року підлягало виконанню виключно у національній валюті.
Суд не надав жодної оцінки відомостям, наданим органом ДВС в обліковій картці на зведене виконавче провадження №63411040 та відомостям, зазначеним у довідках ДВС від 13.09.2023 року та від 13.11.2023 року.
Навіть у випадку наявності правових підстав для стягнення з відповідача 3% річних, загальний розмір цих нарахувань за період з 02.02.2020 по 23.02.2022 року не міг перевищувати 10 014, 03 грн.
Розрахунок 3% річних повинен нараховуватись за такою формулою: 169 014, 03 грн. х 3%/365х753 дні = 10 460, 35 грн.
Суд безпідставно взяв до уваги наданий АТ “Ощадбанк” розрахунок заборгованості, який є некоректним, та не надав оцінку контррозрахунку відповідача.
У відзиві АТ “Ощадбанк” просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду — без змін. Вказує, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору та не позбавляє кредитора на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Надані банком виписки з особистого рахунку позичальника підтверджують залишок заборгованості. 
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Обставини справи.
20 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 446, згідно якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 69000.00 доларів США зі сплатою 13.5% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит до 19 липня 2012 року.
З метою забезпечення виконання Кредитного договору № 446 від 20.07.2007 року між Банком і ОСОБА_2 20 липня 2007 року укладено Іпотечний договір № 1739.
Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області 13 липня 2010 року у справі № 2-154/10, яким задоволено позов Банку та стягнуто з ОСОБА_1 в користь Банку 657 996.96 грн. шляхом звернення на належне на праві власності ОСОБА_2 та передане ним в іпотеку згідно іпотечного договору від 20 липня 2007 року нерухоме майно.
Додатковим рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 25 січня 2018 року резолютивну частину рішення Лановецького район суду Тернопільської області від 13 липня 2010 року по цивільній справі 2-154/2010 викладено в наступній редакції: “стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» 83257,03 дол.США, що станом на 13 липня 2010 року, згідно курсу Національного банку еквівалентно 657996,96 грн., шляхом звернення стягнення належне на праві власності ОСОБА_2 та передане ним в іпотеку згідно іпотечного договору від 20 липня 2007 року нерухоме майно”.
Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області 20 вересня 2019 року у справі № 602/119/19 позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку 50 449,62 дол. США заборгованості за Кредитним договором № 446 від 20.07.2007 року та 18631,00 грн. судового збору.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 21 серпня 2023 року у справі 602/119/18 рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2019 року скасовано у зв”язку з допущеним судом першої інстанції порушенням норм процесуального права, які є обов”язковою підставою для скасування рішення суду. 
Ухвалено нове судове рішення, яким позов АТ “Ощадбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ “Ощадбанк” 50 449,62 доларів США заборгованості по основному боргу по кредитному договору №446 від 20 липня 2007 року та 18631,04 грн сплаченого судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
18 липня 2019 року позивачем змінено організаційно-правову форму з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», що стверджується копією витягу зі Статуту АТ «Державний ощадний банк України», копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань.
На примусовому виконанні у державній виконавчій службі перебуває зведене виконавче провадження про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ “Ощадбанк” за трьома виконавчими листами, виданими Лановецьким районним судом (№2-154/2010 від 06.08.2010, 2-154/10 від 22.10.2019, №602/119/18 від 02.12.2019). Залишок, що підлягає стягненню по зведеному виконавчому провадженню, складає 2 055 349, 80 грн., що підтверджується наданою адвокатом Покотило Ю.В. разом із відзивом на позовну заяву обліковою карткою на зведене виконавче провадження №63411040 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 .
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед філією – Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» за Кредитним договором № 446 від 20 липня 2007 року станом на 23.02.2023 року загальна сума боргу становить 48783,08 доларів США.
Відповідно до звіту щодо розрахунку 3% річних від прострочених сум заборгованості перед ТВБВ №10019/034 філія – Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» за кредитним договором №446 від 20 липня 2007 року, банк нарахував 3% річних згідно ч.2 ст. 625 ЦК України у сумі 3 026, 61 доларів США за період з 02.02.2020 року по 23.02.2022 року від простроченої суми заборгованості 48 783, 08 доларів США.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних правовідносин, але й з інших підстав.
У пункті 45 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зроблено висновок, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.
Саме такі висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у Постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18), чим спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягають стягненню лише разом із основною сумою боргу. 
Враховуючи, що відповідач має невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, тому в останнього виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення 3% річних відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ “Ощадбанк” 3% річних відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України за період з 02.02.2020 року по 23.02.2022 року.
Доводи апеляційної скарги про те, що на примусовому виконанні перебувало рішення Лановецького районного суду від 13.07. 2010 року, яким заборгованість була визначена у валюті гривня, і згідно листа Збаразького МВ ДВС Головного ТУЮ в Тернопільській області від 06.02.2020 року №6207/13-31, залишок боргу у цьому виконавчому провадженні складав 169 014, 03 грн., цей же залишок був станом на 30.01.2023 року; зазначене судове рішення 2010 року підлягало виконанню виключно у національній валюті, суд не надав жодної оцінки відомостям, наданим органом ДВС в обліковій картці на зведене виконавче провадження №63411040 та відомостям, зазначеним у довідках ДВС від 13.09.2023 року та від 13.11.2023 року, колегія суддів оцінює критично, виходячи з наступних мотивів.
З облікової картки на зведене виконавче провадження №63411040 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 вбачається, що загальний залишок, який підлягає стягненню по зведеному виконавчому провадженню, складає 2 055 349, 80 грн., що відповідає долученому позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості у перерахунку на іноземну валюту за курсом НБУ. 
Вказана представником відповідача сума заборгованості 169 014, 03 грн, стосується лише одного з трьох виконавчих листів, а тому ця сума не є загальною сумою невиконаного ОСОБА_1 грошового зобов”язання перед позивачем.
Наведений позивачем розрахунок заборгованості також підтверджується судовими рішеннями, зокрема, постановою апеляційного суду Тернопільської області від 21 серпня 2023 року у справі №602/119/18 встановлено, що станом на 12.01.2018 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 446 від 20.07.2007 року складає 57 484, 87 доларів США.
Така ж сума заборгованості - 57484, 87 доларів США станом на 12.01.2018 року відображена і в наданому банком розрахунку заборгованості у даній справі (а.с.29), вказаний розрахунок містить відомості про сплачені ОСОБА_3 суми після 12.01.2018 року, і залишок заборгованості станом на 02.02.2020 року з врахуванням проведених ОСОБА_1 оплат становив 48 949, 62 доларів США, станом на 23.02.2022 року - 48 783 доларів США.
Відповідач не надав жодних доказів про те, що у наданому позивачем розрахунку заборгованості (а.с.29) відображено не усі сплачені ним суми і не спростував зазначену у цьому розрахунку суму заборгованості.
Наявні у матеріалах справи відомості з державної виконавчої служби, в тому числі облікова картка на зведене виконавче провадження №63411040, не спростовують зазначений позивачем розмір залишку заборгованості станом на 31.01.2022 року у сумі 48 783 доларів США.
Отже, позивач вправі нарахувати 3% річних на суму заборгованості, що мала місце у період з 202.02.2020 по 23.02.2022 року.
Оскільки судовим рішенням визначено розмір заборгованості відповідача в іноземній валюті, тому позивач правомірно нарахував 3% річних в іноземній валюті.
Зазначений представником відповідача контррозрахунок 3% річних, який на думку відповідача повинен нараховуватись за такою формулою: 169 014, 03 грн. х 3%/365х753 дні= 10 460, 35 грн., колегія суддів оцінює критично, так як відсутні підстави вважати сумою заборгованості суму 169 014, 03 грн.
Колегія суддів погоджується із зазначеною відповідачем формулою розрахунку 3% річних, а саме: сума боргу х 3% річних /365/100 х753 дні.
Обчисливши за такою формулою суму 3% річних від суми заборгованості, яка мала місце у період з 02.02.2020 по 23.02.2022 року (від 48 949, 62 дол. США станом на 02.02.2020 року та зменшилась з врахуванням проведених оплат до 48 783, 08 дол.США станом на 31.01.2022 року) сума 3% річних складає 3026, 61 доларів США.
Рішення суду є законним та обгрунтованим, підстав для його зміни чи скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Покотила Юрія Володимировича — залишити без задоволення.
Рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 7 березня 2024 року— залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Повний текст постанови складено 27 червня 2024 року.

Головуюча                                                                        Хома М.В.

Судді                                                                                Костів О.З.

                                                                               Храпак Н.М.