Справа № 306/8/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        05 липня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача        -        судді Кожух О.А.,
суддів                -        Мацунича М.В., Собослоя Г.Г.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Козар Микола Михайлович, на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 29 лютого 2024 року (головуючий суддя Уліганинець П.І.) у справі №306/8/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну (збільшення) розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

В січні 2024 року до суду надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Шлюб, рішенням Свалявського районного суду від 22.01.2013 (справа №710/3272/12) розірвано. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею. Зазначає, що згідно рішення Свалявського районного суду від 05.11.2014 (справа № 306/2634/14-ц) з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина в розмірі по 1000 грн, які рішенням даного суду від 15.03.2023 (справа № 306/210/23) збільшено до 3000 грн. Вказує, що на даний час її матеріальний стан змінився, також зросли: витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Крім того дитина часто хворіє і потребує додаткових витрат. Тому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 3000,00 грн щомісячно на 5000,00 грн щомісячно, але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Свалявського районного суду від 29 лютого 2024 року позов задоволено повністю. Змінено розмір аліментів, які стягуються із  ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , на утримання сина  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  з 3000 грн. щомісячно на 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок щомісячно, але не менше як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Вирішено питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги, позиція інших учасників справи

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає таке необґрунтованим та винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права з порушенням вимог Сімейного кодексу України. Вказує, що позивачем у справі не надано належних та допустимих доказів у підтвердження обставин, які дають змогу встановити наявність достатніх підстав для збільшення розміру аліментів визначених рішенням суду. Зазначає, що судом не було перевірено обставини, передбачені ст..182 Сімейного кодексу, які мають враховуватись судом при визначенні розміру аліментів. Апелянт стверджує, що від своїх батьківських обов`язків не ухиляється. Відповідач просить рішення Свалявського районного суду від 29.02.2024 скасувати та у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 - відмовити.
На вказану апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_2 подала відзив, у якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Свалявського районного суду залишити без змін. До відзиву, на підтвердження доводів щодо необхідності зміни розміру аліментів, позивачка додала виписку з протоколу ЛКК №66/723 КНП «Свалявська міська лікарня» від 03.06.2024 та довідку сімейного лікаря №69 від 31.05.2024.

Межі розгляду справи апеляційним судом

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та відзиві на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.
       
Фактичні обставини, встановлені судом

Згідно з відомостей, що містяться в матеріалах справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Свалявського районного суду від 22.01.2013 (а.с.5 - копія паспорту позивачки). Під час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась дитина - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 15.06.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області (а.с.4).
Рішенням Свалявського районного суду від 15.03.2023 у справі №306/210/23 змінено розмір аліментів, встановлений рішенням Свалявського районного суду від 05.11.2014 року на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000 грн щомісячно, але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 30.01.2023 і до досягнення дитиною повноліття.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн, щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції зазначив, що виходив з майнового стану позивачки та принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей.
Однак, апелянт не погоджується з висновками суду, зазначивши у апеляційній скарзі, що позивачем не надано доказів у підтвердження обставин, які дають змогу встановити наявність достатніх підстав для збільшення розміру аліментів.
На вказані доводи апелянта позивачка подала до апеляційного суду відзив, в якому вказала, що підставою для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина є стан здоров`я останнього. Зазначає, що у дитини встановлений діагноз вальгусна деформація обох нижніх кінцівок в колінних суглобах та плоскостопість правої стопи 3 ступеня з явищами осеоартрозу таранно-човникоподібного суглобу, на підтвердження чого додала Рішення ЛКК №66/723 від 03.06.2024 а також довідку від 31.05.2024 щодо перебування дитини на диспансерному обліку (а.с.54, 55).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.
Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, у статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.
У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Звертаючись до суду з позовом, позивач просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення суду, посилаючись на зміни в законодавстві у частині збільшення мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку, а також збільшення витрат на утримання дитини у зв`язку зі зростанням цін на товари (інфляцією).
Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.
Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено правовий висновок про те, що тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Законом України від 3 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.
Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.
Щодо доводів позивача про те, що зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продути та одяг, колегія суддів зазначає наступне.
Встановлено та з матеріалів  справи вбачається, що аліменти на користь позивача стягнуто у твердій грошовій сумі. 
Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Згідно із ст. 16 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» спори з питань індексації грошових доходів підлягають розгляду в судовому порядку.
Статтею 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.
З викладеного вбачається, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, повинна проводитись відповідно до вищевказаного законодавства органом виконавчої служби або підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які провадять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.
Отже, тривале зростання загального рівня цін, що відображує зниження купівельної спроможності грошової одиниці (інфляція) саме по собі не потребує звернення отримувача аліментів до суду з відповідним позовом про збільшення розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, оскільки законодавством передбачено відповідний механізм індексації (підвищення) розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі.
Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.
У разі самостійного надіслання стягувачем виконавчого документа безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю чи фізичній особі, зазначеним у частині першій статті 7 цього Закону, індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (абз. 4 ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).
Отже, доводи позивача не є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки сам по собі факт зміни цін, наявності інфляції не може бути підставою для задоволення заявлених позовних вимог, а є підставою для проведення індексації розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, у порядку, передбаченому чинним законодавством.
Виходячи з положень статей 182, 192 СК України, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Однак, при пред`явленні позову про збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів того факту, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінився матеріальний або сімейний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їхніх неповнолітніх дітей, що є підставою для збільшення розміру аліментів.
У позовній заяві позивач не посилається на зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника аліментів чи отримувача аліментів, та відповідно не надає будь - яких доказів на підтвердження того, що матеріальне становище відповідача значно покращилося, а лише вказує на зростання цін та збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Таким чином, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач не виконала вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову, її вимоги ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях та жодним чином не доведені належними та допустимими доказами/
Доводи позивачки, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про погіршення стану здоров`я неповнолітнього сина, як підставу для збільшення розміру аліментів, апеляційний суд не приймає до уваги, з огляду на наступне. 
Відповідно до ч.3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Зазначаючи у позовній заяві по те, що син часто хворіє і потребує додаткових витрат, позивач жодних доказів щодо стану здоров`я дитини по суду першої інстанції не подавала. Подавши до відзиву на апеляційну скаргу виписку із протоколу ЛКК №66/723 КНП «Свалявська міська лікарня» від 03.06.2024 (Рішення ЛКК) (а.с. 54) та довідку від 31.05.2024 щодо перебування дитини на «Д» обліку в педіатра (хронічний тонзиліт, часті довготривалі ГРЗ) (а.с. 55) - документи, отримані після ухвалення оскаржуваного рішення - позивачка не надала докази неможливості подання відповідної інформації та підтверджуючих документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї. 
Суд першої інстанції, за відсутності будь-яких доказів щодо матеріального стану сторін, зазначив, що виходив з майнового стану позивачки та принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей, стягнув з відповідача аліменти в сумі 5000 гривень, не навівши належного обгрунтування такого розміру.

       Висновки апеляційного суду

Враховуючи, що позивачкою не було доведено суттєвого покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також значного погіршення її матеріального стану, через невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції - скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.368, п. 2 ч. 1 ст.374, п.п. 3,4 ст.376, ст. ст.381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в :

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Козар Микола Михайлович - задовольнити.
       Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 29 лютого 2024 року - скасувати та ухвалити нове рішення. 
У задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну (збільшення) розміру аліментів - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 05 липня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: