ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«02» вересня 2024 року
м. Харків
справа № 638/20043/21
провадження № 22ц/818/2438/24
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів - Пилипчук Н. П., Тичкової О. Ю.,
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», представник позивача - Попудренко А. В.,
відповідачка -  ОСОБА_1 , представник відповідачки - ОСОБА_2 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2022 року в складі судді Штих Т.В.
в с т а н о в и в:
У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

Позовна заява мотивована тим, що 14 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про надання кредиту № 3849159, відповідно до умов якого кредитодавець перерахував на картковий рахунок позичальника кредитні кошти в розмірі 1 500,00 грн, а позичальниця зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до 12 березня 2021 року.

Зазначив, що 13 вересня 2020 року між сторонами укладено додаткову угоду про зміну умов договору про надання кредиту № 3849159 від 14 серпня 2020 року, відповідно до якої сторони погодили подовжити базовий період за договором до 23 вересня 2020 року. На дату укладення цієї додаткової угоди позичальниця сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом з 14 серпня 2020 року по 13 вересня 2020 року в розмірі 4,50 грн. Також встановлено базовий період з 14 серпня 2020 року до 23 вересня 2020 року та спеціальний період, у якому нараховуються проценти за користування кредитом за спеціальною ставкою 3% з 24 вересня 2020 року до 22 березня 2021 року, кінцева дата виконання договору - 22 березня 2021 року.

Вказав, що в порушення умов договору та додаткової угоди відповідачка не виконала свої зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 03 грудня 2021 року має заборгованість в розмірі 10 275,81 грн, яка складається з заборгованості за сумою кредиту - 1 500,00 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом - 8 355,00 грн, інфляційні втрати за сумою кредиту, нараховані у порядку статті 625 ЦК України - 64,05 грн, інфляційні втрати за процентами за користування кредитом, нараховані у порядку статті 625 ЦК України - 356,76 грн.
Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованість за договором про надання кредиту № 3849159 від 14 серпня 2020 року станом на 03 грудня 2021 року в загальній сумі 10 275,81 грн, яка складається з заборгованості за сумою кредиту - 1 500,00 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом - 8 355,00 грн, інфляційні втрати за сумою кредиту, нараховані у порядку статті 625 ЦК України - 64,05 грн, інфляційні втрати за процентами за користування кредитом, нараховані у порядку статті 625 ЦК України - 356,76 грн, а також стягнути сплачений судовий збір.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2022 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованість за договором про надання кредиту № 3849159 від 14 серпня 2020 року в розмірі 10 275,81 грн, з яких 1 500,00 грн - заборгованість за сумою кредиту; 8 355,00 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 64,05 грн - інфляційні втрати за сумою кредиту, нараховані у порядку статті 625 ЦК України; 356,76 грн - інфляційні втрати за процентами за користування кредитом, нараховані у порядку статті 625 ЦК України; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» сплачений судовий збір - 2 270,00 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила заочне рішення скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що як стверджує позивач, всі документи підписані одним і тим же одноразовим ідентифікатором PS3849159, але одноразовий ідентифікатор тому і називається «одноразовий», що його неможливо використати двічі або тричі. Використання одного одноразового ідентифікатора на трьох різних документах свідчить про те, що як мінімум два з них не були підписані взагалі. Зазначила, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, бо він не є первинним документом, а є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер у контексті ціни позову. Належним підтвердженням проведеної операції є платіжне доручення, виписка банку, банківська квитанція (при внесенні оплати через касу банку), але в матеріалах справи немає жодних доказів, які б підтвердили факт перерахування кредитних коштів саме на рахунок відповідача, і саме в такій сумі, як зазначає позивач. Стверджує, що вона не отримувала кредитні кошти, а отже не здійснювала і не могла здійснювати часткову оплату неіснуючої заборгованості. Вказала, що у відповідності до договору, проценти за користування кредитом становлять 0,01% в день, тобто 4,50 грн. І навіть якщо прийняти до увагу додаткову угоду до договору, то проценти становлять 255,00 грн. При цьому строк дії договору - до 23 вересня 2020 року, але позивач продовжив нараховувати проценти після закінчення дії договору, та ще й за збільшеною ставкою 3% в день. Однак, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

16 серпня 2024 року електронною поштою Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав заочне рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому посилався на те, що відповідачка не надає докази на підтвердження не отримання кредитних коштів, у зв`язку з чим це є лише її міркуванням.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу  ОСОБА_1 необхідно задовольнити, рішення суду - скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачка належним чином не виконувала умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь кредитора.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено пропозицію укласти договір (оферта) щодо надання кредиту № 3849159 (а.с.5-7).

14 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про надання кредиту № 3849159, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальниці кредит на інші споживчі цілі без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальниця зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов договору. Сума кредиту складає 1 500,00 грн.
За пунктом 1.4 договору кредит надається позичальниці в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальниці.

Як вбачається з пункту 1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку: 

у випадку використання кредиту (пункт 2.20. Правил) менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, включаючи дострокове виконання зобов`язань (пункт 2.12. Правил), позичальник сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка складає 0,05% від визначеної в пункті 1.3. цього договору суми кредиту; 
у випадку використання позичальником лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту (пункт 1.3. договору) та сплати процентів за користування кредитом протягом 30 календарних днів з 14 серпня 2020 року до 13 вересня 2020 року (включно) (базовий період - пункт 2.4. Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 0,01% (акційна ставка (пункт 2.1. Правил) або ставка за програмою лояльності (пункт 2.34. Правил)). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні лояльних (покращених) умов кредитування складає 1 504,50 грн, у тому числі основна сума кредиту 1 500,00 грн, проценти за користування кредитом - 4,50 грн.

При використанні позичальником загальних умов кредитування процентні ставки складають: - в базовий період з 14 серпня 2020 року до 13 вересня 2020 року (включно) - 1,70 % за один день користування кредитом (базова процентна ставка - пункт 2.3. Правил); - в спеціальний період (пункт 2.40. Правил) з 14вересня 2020 року до 12 березня 2021 року (включно) - 3 % за один день користування кредитом (спеціальна процентна ставка - пункт 2.34. Правил). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Загальних умов кредитування складає 1 509,90 грн. 

Як вбачається з пункту 3.1 договору сторони погодили, що строк дії договору встановлюється з дати укладення договору 14 серпня 2020 року до кінцевої дати виконання договору 12 березня 2021 року (включно). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, у тому числі сплати заборгованості, яке мало місце під час дії договору.
За графіком платежів за лояльними (покращеними) умовами кредитування повне виконання зобов`язань у базовий період: дата початку періоду - 14 серпня 2020 року, дата платежу (дата закінчення періоду) - 13 вересня 2020 року, загальна сума платежу 1 504,50 грн, у тому числі основна сума кредиту - 1 500,00 грн, проценти за користування кредитом - 4,50 грн. 

Договір підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 . РS849159. Він містить її податковий номер, адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону (а.с.8-10).
Матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту, який підписаний тим самим шляхом, що й договір та з таким же одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 РS849159(а.с.12-13).

Також матеріали справи містять послідовність дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та заявника № 3849159 (а.с.23).

Як вбачається з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Елаєнс» платежі успішно проведені в системі. Деталі операцій: номер в системі FONDY: 254375774; номер операції: 29137843867407846228323715997362; дата проведення платежу: 14 серпня 2020 року; призначення платежу: transfer_funds; сума платежу: 1 500,00 грн; платіжний метод: картка Mastercard; номер картки: НОМЕР_1 ; банк картки отримувача ПриватБанк (а.с.24).

13 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду про зміни умов договору про надання кредиту № 3849159 від 14 серпня 2020 року, за умовами якої сторони дійшли згоди подовжити базовий період за договором про надання кредиту № 3849159 від 14 серпня 2020 року до 23 вересня 2020 року (включно). На дату укладення цієї додаткової угоди позичальниця сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом з 14 серпня 2020 року по 13 вересня 2020 року в розмірі 4,50 грн. Також встановлено базовий період з 14 серпня 2020 року до 23 вересня 2020 року та спеціальний період, у якому нараховуються проценти за користування кредитом за спеціальною ставкою 3% з 24 вересня 2020 року до 22 березня 2021 року, кінцева дата виконання договору - 22 березня 2021 року. Додаткову угоду також підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 ех1-3849159 (а.с.11).

Як вбачається з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» № 1852-12-2021 від 03 грудня 2021 року, товариством за договором про надання кредиту № 3849159 від 14 серпня 2020 року був отриманий наступний платіж: 14 вересня 2020 року в розмірі 4,50 грн. Дана оплата успішно зарахована на рахунок товариства (а.с.32).

За розрахунком заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» ОСОБА_1 має заборгованість, яка станом на 03 грудня 2021 року становить 10 275,81 грн, яка складається з заборгованості за сумою кредиту - 1 500,00 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом - 8 355,00 грн, інфляційні втрати за сумою кредиту, нараховані у порядку статті 625 ЦК України - 64,05 грн, інфляційні втрати за процентами за користування кредитом, нараховані у порядку статті 625 ЦК України - 356,76 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до  частин 1, 2, 4 статті 6  Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для  ідентифікації автора  електронного документа  може використовуватися  електронний підпис.  Накладанням  електронного підпису  завершується створення електронного  документа.  Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному  статтею 12  цього Закону  вважається таким,  що за  правовими наслідками  прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.  Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону  якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до  Закону України  «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З договору про надання кредиту № 3849159 від 14 серпня 2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки цей договір укладено на сайті позикодавця, та ОСОБА_1 підписала його одноразовим ідентифікатором РS849159, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений.

Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі.

Після підписання відповідачкою електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «РS849159» договору про надання кредиту № 3849159 від 14 серпня 2020 року, товариство мало на виконання вимог пункту 1.4 договору перерахувати позичальнику грошову суму коштів, вказану у пункті 1.3 договору.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Як вбачається із змісту зазначеної норми підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки  з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. 

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 серпня 2023 року у справі № 206/3009/15 (провадження № 61-5576св23) тощо.

Колегія суддів вважає, що довідка Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Елаєнс», згідно якої номер операції: 29137843867407846228323715997362; дата проведення платежу: 14 серпня 2020 року; призначення платежу: transfer_funds; сума платежу: 1 500,00 грн; платіжний метод: картка Mastercard; номер картки: НОМЕР_1 ; банк картки отримувача ПриватБанк проведено успішно, не є належними доказами, які підтверджують здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів.

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а отже не є належним доказом існування боргу. 

Також, позивачем не надано до суду першої інстанції банківської виписки з рахунку позичальниці, що підтверджує рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Виходячи з наведеного, колегія суддів зазначає, що жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що відповідачка отримала кредит в розмірі 1 500,00 грн за договором про надання кредиту № 3849159 від 14 серпня 2020 року та наявність заборгованості за наданим кредитом, матеріали справи не містять.

З огляду на вказане, матеріали справи не містять належних доказів, що підтверджують виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» умов кредитного договору щодо здійснення безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальниці, вказаний нею.
Також, матеріали справи не містять даних, що підтверджують належність електронного платіжного засобу, зокрема, номер платіжної картки № НОМЕР_1 , саме ОСОБА_1 .

Відтак, суд позбавлений можливості ідентифікувати належність електронного платіжного засобу відповідачці, оскільки інформація щодо номеру банківської картки або ж номеру банківського рахунку відповідачки у договорі про надання кредиту № 3849159 від 14 серпня 2020 року відсутня. Інших належних та допустимих доказів щодо цього матеріали справи не містять та товариством їх не надано.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності належних та допустимих доказів про те, що позивачем надано кредит відповідачці у розмірі 1 500,00 грн шляхом перераховування коштів на банківську картку.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що у зв`язку з невідповідністю висновків суду встановленим обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки вимоги апеляційної скарги задоволено, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 724,00 грн підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» на користь  ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.
Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2022 року - скасувати та ухвалити нове.
В задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит»  на користь ОСОБА_1 2 724,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                                І.В. Бурлака

Судді                                                                         Н. П. Пилипчук

                                                                               О. Ю. Тичкова                                                                

Повний текст постанови складено 02 вересня 2024 року.