Справа № 161/4354/22 	Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л. В. 	
Провадження № 22-ц/802/871/24  	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
27 вересня 2024 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Луцьку цивільну справу за позовом Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою відповідача  ОСОБА_2  на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2024 року,
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2022 року Державне комунальне підприємство (далі – ДКП) «Луцьктепло» звернулося до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 24.09.2013р. №577-1 ДКП «Луцьктепло» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Луцьку. Боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачами послуг з теплопостачання: централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються ДКП «Луцьктепло» у вказану квартиру.
Позивач зазначає, що боржники свого обов`язку з оплати за житлово-комунальні послуги належним чином не виконували, тому станом на 01.04.2022 за особовим рахунком боржників утворилась заборгованість за теплопостачання в розмірі 54565,13 грн, що підтверджується розрахунком.
Посилаючись на вищенаведене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ДКП «Луцьктепло» заборгованість за надані послуги з теплопостачання в розмірі 54565,13 грн та судовий збір в сумі 2481,00 грн.
Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.05.2022 ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ДКП «Луцьктепло» заборгованість в сумі 54565,13 грн та судовий збір в сумі 2481,00 грн : по 1240,50 грн з кожного.
Ухвалою суду від 05.10.2023 поновлено ОСОБА_2 строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.05.2022, вказане рішення скасовано, а справу призначено до розгляду.
Ухвалою суду від 08.02.2024 залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 , яка є власником даного житлового приміщення.
В ході повторного розгляду справи представник позивача заявлений позов підтримав та просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість станом на 01.04.2022 року в сумі 54565,13 грн та понесені у справі судові витрати.
Рішенням Луцького міськрайонний суд Волинської області області від 25 червня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ДКП «Луцьктепло» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 8539 грн 26 коп.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ДКП «Луцьктепло» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 33667 грн 94 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ДКП «Луцьктепло» витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору, в сумі 1919 грн 05 коп.: по 639 грн 68 коп. з кожного.
Стягнуто з ДКП «Луцьктепло» на користь ОСОБА_2 витрати, понесені у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги в сумі 5000 грн.
Не погодившись із даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначав про неврахування судом того, що з 2003 року та по теперішній час у квартирі відповідачів відсутнє централізоване опалення, а обладнано індивідуальну (автономну) систему теплопостачання. Дозвіл на встановлення автономного опалення отримано ДКП «Луцьктепло» ще в 2002 році. Зазначав, що на виконання технічних умов на відключення від централізованого опалення в зв`язку з влаштуванням автономного опалення № 5822/09 від 31.10.2003, які розроблені ДКП «Луцьктепло» було проведено демонтаж опалювального обладнання та його відключення від централізованої системи опалення. Згідно з розрахунком втрат теплової енергії від транзитних стояків житлової квартири АДРЕСА_2 , Луцького філіалу ДП ДПІ «Львівський Промбудпроект» передбачено реконструкцію системи опалення, схеми стояків та розрахунок втрат тепла від транзитних стояків, що проходять через приміщення квартири. Таким чином, вимоги, які визначені у Технічних умовах для відключення квартири від централізованого опалення відповідачами виконані повністю, а послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води позивачем не надавались, що виключає можливість стягнення заборгованості за надання таких послуг.
З наведених підстав просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Стверджував, що рішення суду підтверджує самовільне втручання в систему теплопостачання, недотримання процедури відключення квартири відповідачів від централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються ДКП «Луцьктепло».
Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку про застосування строку позовної давності до даних вимог, а також що відключення спірної квартири від мережі централізованого опалення відбулось із порушенням встановленого порядку, що не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання, а тому вимоги позивача щодо нього є законними та обґрунтованими.
Висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з урахуванням норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини.
Судом першої інстанції встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 02.12.2009 (а.с. 129-130), з 11.01.2013 в квартирі зареєстрований ОСОБА_2 , а з 29.10.2018 – ОСОБА_1 (а.с.13, 14).
ДКП «Луцьктепло» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Луцьку, в тому числі й у будинок АДРЕСА_3 .
31 жовтня 2003 року головним інженером ДКП «Луцьктепло» Кравцовим Р.М. розроблено відповідачу ОСОБА_2 технічні умови на відключення від централізованого опалення в зв`язку з влаштуванням автономного опалення, які він повинен виконати (а.с. 62). Відповідно до цих технічних умов він повинен одержати дозвіл на встановлення автономної системи опалення в приміщенні у власника будівлі, зобов`язаний розробити проектно-технічну документацію на автономне опалення за адресою: АДРЕСА_1 , погодити з підприємством «Луцьктепло» та Волинською інспекцією з енергозбереження. Проектом передбачити: 1) розрахунок втрат теплоенергії від транзитних стояків та трубопроводів, які проходять через приміщення, й укласти договір з підприємством «Луцьктепло» на його оплату; б) реконструкцію існуючої загальнобудинкової системи опалення в межах приміщення. Роботи по відключенню та влаштуванню автономного опалення виконати в ремонтний період з 01.05. по 10.10.2002. Відключення нагрівальних приладів від централізованої системи опалення виконувати з відома представника теплового району підприємства (другий тепловий район). Для забезпечення роботи існуючої системи опалення змонтувати замикачі ділянки на стояках системи опалення та стояку, на якому встановлена рушникосушка, діаметром, рівним діаметру стояків. Виконати теплову ізоляцію транзитних стояків існуючої системи опалення та стояка, на якому встановлена рушникосушка, діаметром, рівним діаметру стояків. Після виконання наведеного та закінчення монтажу індивідуальної системи опалення викликати представника ДКП «Луцьктепло» для обстеження та складання відповідного акта на приховані роботи.
Актом на приховані роботи від 26.11.2003 представник монтажної організації ЖКП № 3 майстер Лавренюк І. Р., представник теплопостачальної організації майстер ДКП «Луцьктепло» Артищук М. Г. зафіксували проведення відключення нагрівальних приладів, від`єднання нагрівальних приладів від стояків, відглушення стояків. Стояки заізольовані ізоляцією «Термофлекс» і замуровані в стінах.
В 2004 році на замовлення відповідача ОСОБА_2 проведено розрахунок втрат теплової енергії від транзитних стояків житлової квартири АДРЕСА_2 (а.с.70-73).
Разом з тим, зі змісту відповіді АТ «Волиньгаз» убачається, що 10.11.2003 ОСОБА_2 звернувся до ВАТ «Волиньгаз» із заявою про видачу технічних умов на реконструкцію газопостачання квартири АДРЕСА_2 з улаштуванням автономного опалення. 11.11.2003 йому були видані технічні умови за № 577. В технічному архіві підприємства відсутня виконавчо-технічна документація на виконання робіт з реконструкції газопостачання вказаної квартири АДРЕСА_4 . У квартирі зареєстровані такі газові прилади: газова плита ПГ-4, водонагрівач проточний газовий ВПГ (а.с.95).
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
За положеннями статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Виконавець зобов`язаний - забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.
Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо) (частина 1 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем до стягнення заявлено суму заборгованості, яка виникла у відповідачів за теплопостачання за період з липня 2013 року по лютий 2022 року. Відповідно до розрахунку загальна сума заборгованості за означений період становить станом на 01.04.2022, становить 54565,13 грн.
Заперечуючи проти задоволення позову, ОСОБА_2 зазначав, що послуги з теплопостачання вони не споживали, оскільки дану квартиру 26 листопада 2003 року було відключено від загальних мереж, згідно з вимогами технічних умов, про що було складено відповідний акт.
Однак, такі доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та нормами матеріального права, нормативними актами, які регулюють дані правовідносини.
В силу п. 34 «Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 р. № 1497, що були чинними станом на 2003 рік, споживач не має права самовільно, з порушенням проектних рішень переобладнувати і використовувати не за призначенням та псувати санітарно-технічне обладнання житлових будинків і житлових приміщень.
Як убачається з п.1 технічних умов на відключення від централізованого опалення від 31.10.2003 р., споживач зобов`язаний одержати дозвіл на встановлення автономної системи опалення в приміщенні у власника будівлі, тобто органу місцевого самоврядування, оскільки будинок належить до комунальної власності.
Згідно з технічними умовами на відключення від централізованого опалення в зв`язку з влаштуванням автономного опалення від 31.10.2003 акт на приховані роботи є завершальною стадією, якій передує ряд умов, які слід виконати особі, яка одержала дозвіл на встановлення автономної системи опалення, в тому числі розробити проектно-технічну документацію на автономне опалення, де передбачити розрахунок втрат теплоенергії від транзитних стояків та трубопроводів, які проходять через приміщення і укласти договір з підприємством «Луцьктепло» на його оплату.
На підтвердження правомірності відключення від мережі централізованого опалення апелянтом надано акт на приховані роботи від 26.11.2002, який підписаний представником монтажної організації ЖКП № 3 майстром ОСОБА_4 , представником теплопостачальної організації майстром ДКП «Луцьктепло» Артищук М.Г., які зафіксували проведення відключення нагрівальних приладів, від`єднання нагрівальних приладів від стояків, відглушення стояків, заізольованість стояків ізоляцією «Термофлекс» і замурування їх у стінах.
Однак дані документи не свідчать про законність відключення від мережі централізованого опалення та дотримання ОСОБА_2 встановленого порядку відключення.
Із копії розрахунку втрат теплоенергії вбачається, що він виконаний у 2004 році, тобто, після складення акту на приховані роботи від 26.11.2003, що, як правильно зазначив суд першої інстанції, ставить під сумнів дотримання та виконання відповідачами технічних умов на відключення від централізованого опалення. 
Разом з тим, статтями 100 та 152 ЖК України (в редакції станом на 2003 рік) було передбачено, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. 
Згідно з абзацом четвертим пункту 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 (далі - Правила № 572), власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових приміщень відповідно до статей 100 і 152 ЖК Української РСР.
Відповідно до п.19 вказаних Правил переобладнання і перепланування жилих і підсобних приміщень, балконів і лоджій власниками квартир, наймачами і орендарями може провадитися лише з метою поліпшення благоустрою квартири за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку. Наймачі та орендарі квартир можуть виконувати вказані роботи тільки з дозволу власника будинку (квартири).
За змістом наведених правових норм, якщо роботи з переобладнання передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, то необхідно отримати відповідні технічні та дозвільні документи на їх виконання до початку таких робіт.
Отже, маючи намір відключити квартиру від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, влаштувати індивідуальну (автономну) систему теплопостачання, власнику квартири слід було звернутися до власника будинку, в якому знаходиться його квартира, для погодження даного питання з ним та одержання відповідної згоди.
Фактично ОСОБА_2 з листопада 2003 року було надано лише дозвіл на отримання технічних умов, при виконанні яких у повному обсязі його відключення від централізованої системи опалення вважалося б законним.
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано констатував, що дане відключення проведено споживачами теплової енергії в даному житловому приміщенні самостійно без достатніх на це дозвільних документів. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15, постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 703/69/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 490/11619/15-ц, від 18 червня 2020 року у справі № 643/133/17, від 22 липня 2020 року у справі № 500/5362/17.
За правилами ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Виходячи з обставин справи та письмових доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і правильно встановив обставини справи та застосував при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, та обґрунтовано стягнув з відповідачів на користь позивача суму заборгованості у визначений ним період. Тобто в межах позовної давності, про що заявлено відповідачем і який продовжувався Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)".
Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте, належних доказів, що давали б підстави для відмови в задоволенні позову, зокрема і відповідного дозволу органу місцевого самоврядування на встановлення автономного опалення, відповідач не надав, а матеріали справи такого не містять.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість ухваленого у даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 268, 367 368, 375, 382,384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідача  ОСОБА_2  залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2024 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 27 вересня 2024 року.

Головуючий:

Судді: