Справа № 161/9268/23 	Головуючий у 1 інстанції: Гринь О. М. 	
Провадження № 22-ц/802/811/24  	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
09 вересня 2024 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О. І.,
суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,
секретар судового засідання Власюк О. С.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
відповідачки ОСОБА_3 ,
представника відповідачки ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – орган опіки та піклування Луцької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні шляхом визначення способу участі батька у вихованні дітей, за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_3 , поданою від її імені представником ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2024 року,

                                            В С Т А Н О В И В:
05 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 серпня 2022 року розірвано. У шлюбі у них народилися діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу за спільною згодою батьків діти залишилися проживати разом з матір`ю. 
Йому не вдалося узгодити з відповідачкою питання щодо його участі у вихованні дітей. Відповідачка створює йому штучні перешкоди у нормальному спілкуванні з дітьми, а спроби врегулювати питання його участі у вихованні дітей призводять лише до конфліктів з відповідачкою, унаслідок чого він не може зустрічатись з дітьми. 
Відповідачка здійснює тиск на дітей, забороняє їм спілкуватися з ним, залякує, негативно налаштовує дітей, що впливає на їх психоемоційний стан. Вона знаходить все більше причин не надавати йому дозволу на побачення з дітьми, не відповідає на телефонні дзвінки. Він не може дізнатися про стан здоров`я дітей, про їх навчання. 
Вказані обставини порушують його права батька. Позбавлення батька можливості особистих зустрічей з дітьми може призвести до того, що стійкий психологічний зв`язок дітей з батьком буде втрачено і згодом так і не буде відновлено, діти не зможуть сприймати його як одного зі своїх батьків, який бере участь у їх житті, вихованні нарівні з матір`ю. Створення йому перешкод у можливості спілкуватися з дітьми, брати участь у їх вихованні також не відповідає інтересам дітей.
Ураховуючи наведене, просив (а.с.35-38): 
1) зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дітей: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
2) визначити ОСОБА_1 наступні способи участі у вихованні дітей: 
- побачення – раз на тиждень: з 11:00 до 20:00 суботи 1, 3 тижня місяця, з 11:00 до 20:00 неділі 2, 4 тижня місяця, без присутності матері;
- побачення у дні – 30 квітня, 19 червня, 04 серпня, 15 серпня, 31 серпня з 10:00 до 20:00 без присутності матері; 
- спільний відпочинок – першу половину літніх канікул діти проводять з батьком; 
- необмежене спілкування з дітьми особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми; 
3) зобов`язати ОСОБА_3 повідомляти ОСОБА_1 особисто про зміну фактичного місця навчання, проживання, перебування дітей у разі настання таких змін, на наступний день з дня настання таких змін.
Стягнути з відповідачки на його користь понесені судові витрати.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2024 року позов задоволено частково.
Визначено ОСОБА_1 наступний спосіб участі у вихованні дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :
- побачення з дітьми з 11:00 по 18:00 у суботу 1 та 3 тижня кожного місяця року;
- побачення з дітьми з 11:00 по 18:00 у неділю 2 та 4 тижня кожного місяця року;
- побачення з дітьми з 17:00 по 21:00 щовівторка кожного тижня, з урахуванням навчального процесу дітей у школі, а також забезпечення ОСОБА_1 у вказаний день відвідування дітьми закладів позашкільної освіти, спорту;
- побачення з дітьми у парні роки 04 серпня з 10:00 по 20:00 і 01 вересня з 14:00 по 20:00;
- побачення з дітьми у непарні роки 05 серпня і 31 серпня з 10:00 по 20:00;
- побачення з дітьми щороку 30 квітня, 19 червня і 15 серпня з 10:00 до 20:00:
- спільний відпочинок з дітьми у літній період протягом 7 календарних днів у 2024 році;
- спільний відпочинок з дітьми у літній період протягом 14 календарних днів, починаючи з 2025 року.
Визначено, що всі побачення ОСОБА_1 із дітьми та їх спільний відпочинок у літній період мають відбуватися без участі матері ОСОБА_3 , однак з попереднім повідомленням її ОСОБА_1 будь-якими засобами зв`язку про місце їх перебування, а при їх спільному відпочинку за межами м. Луцька – також про всі зміни такого місця перебування.
Визначено, що про дату та час початку спільного відпочинку у літній період із дітьми та дату його закінчення, у разі його безперервності протягом більш ніж одного календарного дня, ОСОБА_1 повинен повідомити ОСОБА_3 будь-якими засобами зв`язку.
Визначено ОСОБА_1 можливість необмеженого спілкування з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку.
У решті позову відмовлено.
Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2024 року стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_1 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 1 073,60 грн судового збору.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 від імені відповідачки ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, вважаючи, що суд першої інстанції підійшов до вирішення справи формально, врахувавши у першу чергу інтереси позивача, а не дітей, просить рішення суду від 05.06.2024 скасувати та ухвалити нове, яким визначити ОСОБА_1 наступний спосіб участі у вихованні дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : 
- побачення з дітьми з 11:00 по 16:00 у суботу 1 та 3 тижня кожного місяця року з урахуванням стану здоров`я дітей;
- побачення з дітьми з 11:00 по 16:00 у неділю 2 та 4 тижня кожного місяця року з урахуванням стану здоров`я дітей;
- спільний відпочинок з дітьми у літній період протягом 7 календарних днів. 
Визначити ОСОБА_1 можливість безперешкодного перебування на днях народження обох дітей спільно з матір`ю ОСОБА_3 у місцях громадського – розважального характеру за вибором дітей. 
Визначити, що всі побачення ОСОБА_1 із дітьми та їх спільний відпочинок у літній період мають відбуватися без участі матері ОСОБА_3 , однак з попереднім повідомленням її ОСОБА_1 будь-якими засобами зв`язку про місце їх перебування, а при їх спільному відпочинку за межами м. Луцька – також про всі зміни такого місця перебування. 
Визначити, що про дату та час початку спільного відпочинку у літній період із дітьми та дату його закінчення, у разі його безперервності протягом більш ніж одного календарного дня, ОСОБА_1 повинен повідомити ОСОБА_3 будь-якими засобами зв`язку. 
Визначити ОСОБА_1 можливість необмеженого спілкування з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 від імені позивача ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
У судовому засіданні відповідачка та її представник апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав і просять її задовольнити.
Позивач і його представник апеляційну скаргу заперечили і просять залишити її без задоволення.
Будучи належним чином повідомленою про день та годину розгляду справи, третя особа свого представника у судове засідання не направила, а надіслала заяву про розгляд справи у його відсутності. Неявка представника відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.
Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.
Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Судом встановлено, що сторони до 31.08.2022 перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і дочка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Сторони проживають окремо і діти проживають разом з матір`ю.
Між сторонами існує спір щодо участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними.
У постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі № 569/18837/19 (провадження № 61-1728св22) вказано, що визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.
У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Ні міжнародні, ні національні норми права не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання, спілкування та виховання з дітьми.
Системний аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дітей, також має право на особисте спілкування з ними, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, і таке спілкування відбувається саме в інтересах дітей.
Фактично в апеляційній скарзі відповідачка наводить аргументи, які наводилися нею у відзиві на позовну заяву та в суді першої інстанції, які суд при ухваленні оскаржуваного рішення врахував та дійшов вірного висновку про доцільність встановлення саме такого способу участі батька у житті дітей, який зазначено у рішенні суду.
Визначений судом спосіб не порушує інтересів дітей, на позивача покладено обов`язок враховувати навчальний процес дітей у школі та забезпечення відвідування дітьми закладів позашкільної освіти і спорту.
Усі інші життєві обставини мають ураховуватися обома сторонами саме з урахуванням найкращих інтересів дітей, без зловживання своїми особистими правами.
Повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення позову.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування рішення суду, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.  

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_3 , подану від її імені представником ОСОБА_4 , залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий – суддя

Судді