Номер провадження: 33/813/1949/24
Номер справи місцевого суду: 495/3083/24 
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Стоянової Л.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обл. від 18.06.2024 відносно:
ОСОБА_1 , яка народилася  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацевлаштованої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 255 грн, а також стягнено з неї на користь держави судовий збір в розмірі 605, 60 грн.
Відповідно до вказаної постанови суду, 02.04.2024 о 01 год. 20 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в громадському місці за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Перемоги, висловлювалась брудною лайкою, шоркала за формений одяг працівників поліції, на законну вимогу інспектора СВ Білгород-Дністровського РВП припинити правопорушення не реагувала та далі висловлювалась нецензурною лайкою, чим вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 185 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що із постановою суду не погоджується, оскільки фактичні обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності, нею на законну вимогу працівника поліції було надано документи, в той час як особа, яка є начальником паспортного столу, почав із нею сварку та вдарив у живіт.
Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду від 18.06.2024.
В судове засідання апеляційного суду призначене на 02.09.2024 ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою, не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань не подала. 
Враховуючи неявку ОСОБА_1 в судове засідання, апеляційний суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за її відсутності та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При розгляді зазначеної справи у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Апеляційний суд критично відноситься до тверджень ОСОБА_1 щодо відсутності в її діях складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки вони є безпідставними та, навпаки, спростовуються доказами по справі.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками: злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №103001 від 02.04.2024, відповідно до якого 02.04.2024 о 01 год. 20 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в громадському місці за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Перемоги, висловлювалась брудною лайкою, шоркала за формений одяг працівників поліції, на законну вимогу інспектора СВ Білгород-Дністровського РВП припинити правопорушення не реагувала та далі висловлювалась нецензурною лайкою (а.с. 3); 
- рапортом поліцейського ВРПП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській обл. Цуркана А., відповідно до якого він з 01.04.2024 по 02.04.2024 знаходився в добовому наряді спільно з інспектором ОСОБА_2 , 02.04.2024 о 01:25 год. йому прийшло повідомлення на службовий планшет про те, що за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Перемоги, біля перукарні невідома жінка без відповідних документів чинила опір представнику влади, а саме: висловлювалась брудною лайкою в бік працівника поліції – інспектора СВ Білгород-Дністровського РВП Матвєєвої Т., на зауваження не реагувала, шоркала за формений одяг, прибувши на місце події в присутності двох свідків було складено на громадянку ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, від ознайомлення та підпису якого ОСОБА_1 відмовилась (а.с. 5); 
- рапортом інспектора СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській обл. ст. лейтенанта поліції Матвєєвої Т. про те, що під час патрулювання в комендантську годину 02.04.2024, близько 01:15 год. за адресою: вул. Перемоги в м. Білгород-Дністровський було зупинено чоловіка та жінку, які знаходились в нетверезому стані та відмовились надавати будь-які документи, що посвідчують особу, а також відмовились їхати до відділу поліції для встановлення анкетних даних, жінка при цьому поводила себе агресивно, схопивши її за руку відірвала шеврон з форменного одягу, а чоловік намагався втекти, при цьому також почав бити та заламувати руки співробітникам муніципальної варти; згодом на місце події приїхали співробітники ВРПП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , жінка, яка чинила опір - ОСОБА_1 , назвала свої дані та співробітники ВРПП склали щодо неї адміністративний протокол за ст. 185 КУпАП, від підпису в протоколі та надання пояснень ОСОБА_1 відмовилась (а.с. 6); 
- поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відповідно до яких 02.04.2024, приблизно о 01 год. 15 хв. під час їх патрулювання з дотримання комендантської години в м. Білгород-Дністровському по вул. Перемоги в районі Южанки на вулиці було виявлено двох громадян, з метою перевірки їм було запропоновано надати документи, на що вони повідомили, що при собі документів не мають, при цьому в грубій формі та лайкою з нецензурними словами почали ображати поліцейського та поводитися агресивно, на вимогу надати документи категорично відмовились, а громадянка на ім`я ОСОБА_7 при цьому почала шарпати працівника поліції за форменний одяг, зірвала шеврони з куртки, на зауваження не реагувала, намагаючись вдарити підручними засобами, після чого було прийнято рішення про виклик наряду поліції, після прибуття якого громадянка Ірина вела себе неадекватно, висловлювалась брудною лайкою, за що відносно неї було складено протокол за ст. 185 КУпАП, від підпису якого та надання пояснень вона відмовилась (а.с. 7,8);
- відеозаписами події, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, на яких зафіксовано як ОСОБА_1 в агресивній формі висловлювалась нецензурною лайкою у бік поліцейського, вказуючи, що він її вдарив у печінку, при цьому поліцейський у ввічливій формі повідомляє ОСОБА_1 , що ніхто її не бив, але лише було запропоновано показати документи, а інша поліцейська, яка здійснювала відеофіксацію, вказувала, що ОСОБА_1 зірвала у неї шеврони; також на другому відеозаписі зафіксовано як поліцейські слідують за чоловіком та жінкою ( ОСОБА_1 ), які намагаються втекти від них, сховавшись у під`їзді будинку, при цьому жінка починає висловлюватися нецензурною лайкою у бік поліцейського, намагається схопити його за руки, при цьому говорить, що він її вдарив, після починає висловлюватися нецензурною лайкою в сторону іншої поліцейської, яка здійснювала відеофіксацію (а.с. 10).
Отже, дослідженими судом доказами зафіксовано злісну непокору ОСОБА_1 законній вимозі працівників поліції при виконанні ними службових обов`язків, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок, а також в намаганні втекти від працівників поліції.
Частинами 2, 4, 6 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.
Втручання в діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону.
Стаття 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Слід зазначити, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.
Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням, невиконанням вимог, намаганням до втечі та іншими діями чи бездіяльністю.
Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського - це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.
Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення, необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких, як перебування працівників поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 26.06.1992 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Саме на таке тлумачення посилається й Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.10.2011 № 10-рп/2011.
Аналіз наведеного свідчить про те, що дії ОСОБА_1 суд 1-ої інстанції правильно кваліфікував як злісну непокору законному розпорядженню поліцейського при виконання ним своїх службових обов`язків та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та наявність в її діях складу зазначеного правопорушення.
При цьому, апеляційний суд визнає голослівними посилання ОСОБА_1 на те, що нею були надані документи на вимогу поліцейських, а також щодо завдання поліцейськими їй тілесних ушкоджень, оскільки такі не підтверджено належними та допустимими доказами, в той час як відеозапис події наведене спростовує.
Отже, зазначені вище докази спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову – без змін.
Отже, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції, як законну, обґрунтовану та вмотивовану – залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обл. від 18.06.2024 про накладення стягнення на  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 185 КУпАП –залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Суддя Одеського апеляційного суду                                 О.В. Копіца