ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року	Львів	Справа № 140/5325/24 пров. № А/857/19588/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді:                                               Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                   Качмара В.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року, головуючий суддя – Дмитрук В.В., ухвалене у м. Луцьк, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

                                                     В С Т А Н О В И В:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив  визнати протиправними дії щодо відрахування аліментів з додаткової винагороди, яка передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 року №168 та виплачується на період дії воєнного стану; зобов`язати здійснювати відрахування аліментів без врахування додаткової винагороди, яка передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 року №168 та виплачується на період дії воєнного стану.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що дії відповідача щодо відрахування з жовтня 2023 року аліментів у розмірі 1/4 грошового забезпечення, в тому числі з додаткової винагороди, є такими, що порушують його права і суперечать чинному законодавству.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тими ж доводами, що наводились ним у поданому адміністративному позову, однак безпідставно не взяті до уваги судом попередньої інстанції.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 19.10.2021 року №55/1820/21 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.
У 2023 році ОСОБА_2 звернулася до Березівського районного суду Рівненської області для отримання судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 
08.08.2023 року розглянувши заяву ОСОБА_2 судом видано наказ Березнівського районного суду Рівненської області №555/1608/23 у якому встановлено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.08.2023 року до досягнення дитиною повноліття.
Враховуючи вищенаведене, Здолбунівським відділом державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області ЗМУМЮ було відкрито виконавче провадження на підставі судового наказу №555/1608/23 про стягнення аліментів.
Відповідно до довідки про доходи у якій зазначено щомісячну заробітну плату позивача з урахуванням додаткової грошової винагороди, яка виплачується у зв`язку із залученням до певних бойових завдань та на підставі залучення командиром до відповідного наказу про отримання додаткової грошової винагороди. З жовтня 2023 року на підставі судового наказу ВЧ НОМЕР_1 здійснюється відрахування аліментів на утримання ОСОБА_3 з грошового забезпечення та з додаткової грошової винагороди, яка передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 року №168, яка виплачується у період дії воєнного стану.
Позивач вважав дії відповідача щодо стягнення аліментів не лише з заробітної плати, а ще і з додаткової винагороди протиправними, у зв`язку із чим звернувся до суду із цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що  додаткові виплати, які нараховувались та виплачувались боржнику по аліментам відповідно до Постанови №168 від 28.02.2022 року до та після 16.11.2022 року не є одноразовим нерегулярним видом грошового забезпечення, мали постійний характер та відносились до видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, дітей батьків, інших осіб..
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Положеннями статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011 визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України, деяким іншим особам визначається відповідно до Наказу Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.
Відповідно до п. 2 розділу І названого Наказу № 260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
З 01.02.2023 року застосовується наказ Міністерства оборони України від 25.01.2023 року №44, яким внесено зміни до Порядку № 260, та встановлено, що додаткова винагорода, визначена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, належить до одноразових видів грошового забезпечення.
Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2022 року №1263, пункт 8 Переліку № 146 доповнено фразою після слів «З усіх видів грошового забезпечення» словами «інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується за період воєнного стану».
Таким чином, починаючи з 16 листопада 2022 року, додаткова винагорода на період дії військового стану включена до видів грошового забезпечення, з яких може проводитися утримання аліментів.
Резюмуючи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що додаткові виплати, які нараховувались та виплачувались позивачу в спірному періоді, який є боржником у виконавчому провадженні щодо стягнення аліментів, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 від 28 лютого 2022 року, не можуть вважатися одноразовим видом грошового забезпечення, адже мали постійний характер та відносяться до видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, дітей батьків, інших осіб згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».
Такий висновок підтверджується також правовими позиціями, викладеними в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року в справі № 760/4569/18-ц, та в постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року в справі №209/3260/13-ц.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач здійснивши утримання аліментів з усіх видів грошового забезпечення позивача, зокрема з додаткової винагороди, яка виплачується йому на період воєнного стану, у спірних правовідносинах діяв з дотриманням порядку, меж і способу дій, визначених законом, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року у справі №140/5325/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	С. М. Кузьмич