РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2024 року 
м. Рівне

Справа № 571/384/23
Провадження № 22-ц/4815/460/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді: Гордійчук С.О.,
суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,
секретар судового засідання: Андрошулік І.А.

учасники справи: 
позивач: Акціонерне товариство «Кредобанк» 
відповідачі:  ОСОБА_1 

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу  представника Акціонерного товариства «Кредобанк» адвоката Пех М.В. на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 30 січня 2024 року, ухвалене в складі судді Комзюк А.Ф., повний текст якого складено 09.02.2024 року у справі № 571/384/23

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивований тим, що 30.10.2019 року ОСОБА_2 (далі Позичальник) уклав з АТ «Кредобанк», Кредитний договір № 27737/2019 (далі - Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит у розмірі 786431,74 грн., а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту.
З метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника по Кредитному договору №27737/2019, 30.10.2019 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Кредобанк» договір Поруки № 27737/2019/2.
Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту.
Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 23.01.2023 року заборгованість за Кредитним договором становить 769390,56 гривень, в т.ч.: тіло кредиту - 767422.16 грн, пеня - 1968.40 грн за невиконання грошових зобов`язань.
11 лютого 2021 року на адресу ОСОБА_2 та 02 грудня 2022 року на адресу поручителя ОСОБА_1 направлено досудову вимогу з пропозицією усунути порушення зобов`язань. Вищевказані вимоги залишені без задоволення, порушення не усунуті.
Просили стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № 27737/2019Б у розмірі 769390,56 та стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору.
З урахуванням заяв про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №27737/2019Б у розмірі 769390,56 грн. та суму сплаченого судового збору .
 Ухвалою суду від 30 березня 2023 року, відповідно до п.6 ч.1 ст.186 ЦПК України, відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом АТ «Кредобанк» до ОСОБА_2 , у зв`язку зі смертю останнього.
Ухвалою суду від 04 грудня 2023 року до участі у справі залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Рокитнівської селищної ради в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , 2008 року народження (т.2 а.с.43).
Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 30 січня 2024 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №27737/2019Б від 30 жовтня 2019 року  у розмірі 767 422 (сімсот шістдесят сім тисяч чотириста двадцять дві) гривні 16 копійок , відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував норми матеріального права відповідно до яких, ОСОБА_1 несе солідарну відповідальність за виконання зобов`язань Боржника, а також за будь-якого іншого боржника, в разі переведення боргу, заміни особи боржника або смерті Боржника. Спадкоємцем боржника є його спадкоємець - неповнолітній син ОСОБА_3 який прийняв спадщину. Вважає, що відбулася заміна боржника в зобов`язанні на спадкоємця, а тому порука є дійсною і поручитель зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора. Вказує на той факт, що позов поданий лише до поручителя у встановлений законом строк, а висновок суду щодо непред`явлення вимоги до правонаступника позичальника, як основного боржника є помилковим.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду таким вимогам відповідає в повній мірі.
Встановлено, що 30 жовтня 2019 року АТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 27737/2019, згідно п.2.1 та п.2.2 кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 786431,74 грн. На строк до 29 жовтня 2026 року для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки SKODA моделі KODIAQ; для оплати страхового платежу по Каско та для оплати страхування від нещасних випадків (т.1 а.с.6-11).
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №27737/2019, 30 жовтня 2019 року ОСОБА_1  уклала з АТ «Кредобанк» договір Поруки № 27737/2019/2. за умовами якого зобов`язалася солідарно із позичальником відповідати за виконання зобов`язань за кредитним договором.
31 жовтня 2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 було укладено договір застави у забезпечення зобов`язань за кредитним договором №27737/2019 від 30 жовтня 2019 року, укладеного між Заставодавцем та Заставодержателем, предметом якого є рухоме майно-транспортний засіб марки SKODA моделі KODIAQ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Відповідно до п.1.1 Договору поруки поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користуванням кредитом, пень, штрафів, неустойки) за кредитним договором.
Згідно п.2.6 Договору поруки, Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. Поручитель своїм підписом на цьому договорі підтверджує, що як Поручитель він несе солідарну відповідальність за виконання зобов`язань Боржника, а також за будь-якого іншого боржника, в разі переведення боргу, заміни особи боржника або смерті Боржника (т.1 а.с.21).
Банк належним чином виконав свій обов`язок та надав Позичальнику кредит у визначеному розмірі, що підтверджується меморіальними ордерами (т.1 а.с.26-28).
Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 23.01.2023 року утворилась заборгованість за Кредитним договором розмір якої становить 769390,56 гривень, в т.ч.: тіло кредиту – 767422,16 грн., пеня- 1968,40 грн. за невиконання грошових зобов`язань.
11 лютого 2021 року АТ «Кредобанк» надіслав позичальнику ОСОБА_2 досудову вимогу з пропозицією усунути порушення зобов`язань, однак вказана вимога була залишена без відповіді та задоволення.
02 грудня 2022 року АТ «Кредобанк» надіслав поручителю ОСОБА_1 вимогу з пропозицією усунути порушення зобов`язань з пропозицією протягом 10 календарних днів достроково повернути кредитну заборгованість в сумі 767422,16 гривень, однак вказана вимога була залишена без відповіді та задоволення .
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (т.1 а.с.78).
Спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 .
29 квітня 2022 року ОСОБА_1 , звернулася до приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Тарасюка О.Г. із заявою та повідомила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік – ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина. Повідомила нотаріуса, що вона відмовляється від прийняття спадщини, на видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя не претендує, оскільки це було особистою власністю чоловіка (т.1 а.с.199).
Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема  договорів.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Згідно статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах.
У випадку смерті боржника за кредитним договором його права й обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (частина перша статті 1282 ЦК України). 
Отже, у разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Зазначене, узгоджується із сталою судовою практикою, викладеною, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19).
Отже, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника.
Встановивши, що спадкоємцем за законом після смерті боржника є його неповнолітній син ОСОБА_3 , оскільки дружина померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_1 відмовилася від прийняття спадщини, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок у тій частині, що саме ОСОБА_3 як спадкоємець ОСОБА_2 є його правонаступником у спірних правовідносинах.
Внаслідок певної дії чи події сторону у зобов`язанні можна замінити на іншу особу, яка є її правонаступником або стосовно лише цивільних прав (обов`язків), або одночасно щодо цивільних прав і обов`язків. Іншими словами, заміна сторони у зобов`язанні може бути наслідком або сингулярного правонаступництва, або універсального правонаступництва (у випадку реорганізації юридичної особи (частина перша статті 104 ЦК України) чи спадкування (стаття 1216 ЦК України)).
За положеннями статей 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення такого зобов`язання боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Згідно ч.1 ст.523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.
Із матеріалів справи убачається, що після смерті позичальника (боржника) відбулася заміна його правонаступником спадкоємцем - ОСОБА_3 .
Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.
Слід зазначити, що предметом даного спору після уточнення позову є вимога банку до ОСОБА_1 , як поручителя, про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Однією із необхідних обставин, що підлягає з`ясуванню судом, зокрема, і при розгляді даної справи, є належність чи неналежність відповідача (відповідачів).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року в справа № 344/17464/15-ц (провадження № 61-11184св20) вказано, що «відповідно до частин першої - четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
У постанові Верховного Суду складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі №300/808/19 (провадження № 61-11144св22) зазначено, що «якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див. постанову Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18)). Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові».
З урахуванням вказаного, визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.
У справі, що переглядається, пред`являючи позов про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту, АТ «Кредобанк», уточнивши позовні вимоги пред`явив позов лише до поручителя за договором поруки, клопотання про залучення спадкоємця основного боржника до участі в справі, як співвідповідача не заявив, хоча потенційне рішення суду про задоволення позову прямо впливає на права та законні інтереси цієї особи, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову з підстав неналежного складу співвідповідачів.
У цій справі залучення належного співвідповідача до участі у справі має принципове значення, оскільки це пов`язано також і з обранням належних та ефективних способів захисту прав, на захист яких заявлено позовні вимоги. Обраний спосіб захисту прав особи, яка наполягає на застосуванні судового захисту її цивільного права та інтересу, має відповідати характеру та природі спірних правовідносин.
Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 27.07.2021 року у справі №585/2836/16-ц щодо чинності поруки на час подачі позову не заслуговує на увагу, оскільки вона не є релевантною до спірних правовідносин.
Інші доводи апеляційної скарги, колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки вони не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та жодним чином не спростовують висновків суду, викладених в рішенні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене відповідно до ч.13ст.141ЦПК України відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Кредобанк» адвоката Пех М.В. залишити без задоволення.
Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 30 січня 2024 року залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 16 серпня 2024 року.

Головуючий :                                                         Гордійчук С.О.

Судді :                                                                        Боймиструк С.В.

                                                                        Шимків С.С.