ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2024 року
м. Київ
справа № 496/4601/19
провадження № 51-7264км23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального
суду у складі
головуючого                       ОСОБА_1 ,  
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
за участю:
секретаря судового
засідання                            ОСОБА_4 ,
прокурора                           ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 7 лютого 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 10 серпня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120181600000000452, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_1 ), жителя АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останнього разу за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 28 лютого 2018 року за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком суду, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 309 КК - на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 307 КК - на строк 7 років з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна. 
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин у великих розмірах, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК, вчиненому повторно (ч. 2 ст. 307 КК). А також у незаконному придбанні, зберіганні без мети збуту особливо небезпечного наркотичного засобу особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК (ч. 2 ст. 309 КК), за таких обставин.
Так, ОСОБА_6 за невстановлених обставин придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, який з метою збуту незаконно зберігав за місцем свого проживання ( АДРЕСА_2 ).
1 лютого 2019 року ОСОБА_6 , знаходячись біля зупинки громадського транспорту (поблизу буд. АДРЕСА_3 ) незаконно збув ОСОБА_7 згортки з порошкоподібною речовиною, які вона цього ж дня видала працівникам поліції. Кількісний вміст амфетаміну у цій речовині склав 1, 730 г та 1, 878 г.
Крім того ОСОБА_6 , діючи повторно, за невстановлених обставин придбав амфетамін, який незаконно зберігав за місцем свого проживання з метою збуту, та 14 липня 2019 року знаходячись біля кінотеатру «ІНФОРМАЦІЯ_2» ( АДРЕСА_4 ) незаконно збув ОСОБА_7 сейф-пакет з порошкоподібною речовиною, який вона цього ж дня видала працівникам поліції. Кількісний вміст амфетаміну у речовині склав 1, 236 г.
Залишок раніше придбаної речовини, в якій маса амфетаміну становить 0, 0147 г, ОСОБА_6 зберігав за місцем свого проживання до 15 липня 2019 року, коли її було виявлено та вилучено працівниками поліції.
Також ОСОБА_6 , за невстановлених обставин придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, який незаконно зберігав за місцем проживання без мети збуту. 
15 липня 2019 року, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , працівниками поліції було виявлено та вилучено пакет з канабісом, масою в перерахунку на висушену речовину 0, 31 г, фрагмент пляшки та металевий виріб циліндричної форми, які містять екстракт канабісу, масою в перерахунку на висушену речовину 0, 37 г та 0, 056 (0, 433 г), а також металеву трубку з залишками амфетаміну, кількісний вміст якого становить 0, 0002 г.   
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, просить скасувати судові рішення в частині засудження за ч. 2 ст. 307 КК та виправдати його у зв`язку з відсутністю в діянні складу даного кримінального правопорушення. На думку засудженого, судові рішення є незаконними і необґрунтованими, оскільки в їх основу покладено неналежні та недопустимі докази (зокрема протоколи слідчих дій, показання закупника), якими не підтверджується його винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів. Також зазначає про наявність провокації з боку працівників правоохоронних органів на вчинення злочину. Суд апеляційної інстанції своїх висновків належним чином не мотивував та не навів вичерпних доводів щодо необґрунтованості апеляційних скарг сторони захисту, тому його рішення не відповідає вимогам ст. 370 КПК і також підлягає скасуванню.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК та на які є посилання в касаційній скарзі засудженого, не є відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК предметом дослідження та перевірки касаційним судом.
Відповідно до ст. 94 КПК оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суди дотримались зазначених вимог закону.
Висновок суду першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, суд належним чином умотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які було оцінено відповідно до вимог закону в їх сукупності і правильно визнано достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.
Проте, в суді першої інстанції ОСОБА_6 заперечував збут психотропної речовини та пояснив, що амфетамін і канабіс зберігав за місцем свого проживання для власного вживання, визнав вину лише за ч. 2 ст. 309 КК.
Разом з тим, твердження засудженого ОСОБА_6 про не причетність до збуту психотропної речовини не знайшли свого підтвердження в ході дослідження доказів судом першої інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що суд ретельно дослідив докази, що мають значення для з`ясування всіх обставин кримінальних правопорушень та на підтвердження винуватості ОСОБА_6 обґрунтовано послався на показання допитаного у суді свідка ОСОБА_7 (анкетні дані змінені), котра підтвердила, що саме ОСОБА_6 двічі, а саме 1 лютого та 14 липня 2019 року збув їй амфетамін. Психотропну речовину вона купляла за гроші, що надавали працівники поліції, яким вона потім передавала цю речовину. ОСОБА_6 по телефону повідомляв куди під`їхати і забрати психотропну речовину, він особисто продавав їй амфетамін, за що вона давала йому кошти.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що в основу вироку були покладені належні та допустимі докази, зокрема: протоколи огляду грошових купюр; заяви ОСОБА_7 про надання добровільної згоди на проведення оперативної закупки амфетаміну від 1 лютого та 14 липня 2019 року та надання добровільної згоди на проведення її огляду, речей, місця мешкання; ксерокопії грошових купюр; протоколи огляду закупника та вручення грошових купюр від 1 лютого та 14 липня 2019 року; протоколи отримання добровільно наданого предмету від 1 лютого та 14 липня 2019 року ( ОСОБА_7 в присутності понятих видала порошкоподібну речовину, яку придбала у ОСОБА_6 за грошові кошти, які вручили їй працівники поліції); протокол про результати проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 1 лютого 2019 року (в присутності понятих було проведено ідентифікацію грошових купюр, оглянуто ОСОБА_7 і видано їй вказані гроші, була активована апаратура для фіксації дій та розмов ОСОБА_7 , далі остання пішла на зустріч з ОСОБА_6 , а після повернення в присутності понятих добровільно видала речовину у вигляді порошку білого кольору з різким запахом. ОСОБА_7 пояснила, що це амфетамін, який вона придбала у ОСОБА_6 за 2 500 грн); протокол про результати аудіо-, відео контролю за особою від 1 березня 2019 року з додатком до протоколу та оптичним диском (зафіксовано проведення оперативної закупівлі наркотичної речовини 1 лютого 2019 року, в ході якої ОСОБА_7 передала ОСОБА_6 грошові кошти, на що останній передав їй полімерний пакунок та повідомив, що в ньому знаходяться два паперові згортки, по половині); висновок експертизи (встановлено, що в порошкоподібній речовині масою 3, 489 г та 3, 517 г, яку видала ОСОБА_7 , міститься амфетамін, кількісний вміст якого складає 1, 730 г та 1, 878 г відповідно); протокол про результати проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 15 липня 2019 року (проведено ідентифікацію грошових купюр, в присутності понятих проведено огляд ОСОБА_7 і видано їй вказані гроші, остання подзвонила ОСОБА_6 і та повідомила де знаходиться, а він сказав, що їде до неї. Далі ОСОБА_6 зателефонував і повідомив, що приїхав, а вона пояснила, де конкретно очікує. В подальшому ОСОБА_7 підійшла до автомобіля, де її очікували працівники поліції і поняті, та добровільно видала пакунок з порошкоподібною речовиною, пояснивши, що там 10 г, які вона придбала у ОСОБА_6 за 3 000 грн); протокол про результати аудіо-, відео контролю за особою від 26 липня 2019 року з додатком до протоколу та оптичним диском (зафіксовано проведення оперативної закупівлі наркотичної речовини біля кінотеатру «ІНФОРМАЦІЯ_2» в м. Одеса, в ході якої ОСОБА_7 передала ОСОБА_6 3000 грн, а останній передав їй пакет з психотропною речовиною); висновок експертизи (встановлено, що в порошкоподібній речовині масою 6, 505 г містить амфетамін кількісний вміст якого становить 1, 236 г).
Дослідивши протоколи з додатками за результатами проведення НСРД, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (мобільних номерів, якими користувався ОСОБА_6 ) суд зазначив, що розмови засудженого підтверджують, що він систематично вчиняв дії у сфері незаконного обігу психотропних речовин, пов`язані з їх придбанням, зберіганням та збутом. А дані, отримані в результаті проведення оперативних закупок 1 лютого та 14 липня 2019 року, є належними і допустимими доказами, які підтверджують факт незаконного збуту ОСОБА_6 психотропних речовин.   
Крім того судом було досліджено протокол обшуку від 15 липня 2019 року проведеного за місцем проживання ОСОБА_6 , в ході якого останній в присутності понятих пояснив, що зберігає амфетамін. Також, крім іншого, було вилучено пакет з речовиною рослинного походження темно-зеленого кольору, фрагмент пластикової пляшки з нашаруванням коричневого кольору, металеву закрутку з залишками речовини бурого кольору та металеву трубку з залишками речовини білого кольору. Висновком експерта від 3 вересня 2019 року встановлено, що на фрагменті пляшки та металевому виробі циліндричної форми виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт канабісу, масою в перерахунку на висушену речовину 0, 37 г та 0, 056 г (0,433г). Речовина рослинного походження масою 0, 34 г є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою в перерахунку на висушену речовину 0, 31 г. Сліди речовини на стінках металевої трубки містять психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, кількісний вміст якого становить 0, 0002 г.   
Таким чином, встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, незаконному збуті психотропних речовин у великих розмірах, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК, вчиненому повторно, а також у незаконному придбанні, зберіганні без мети збуту особливо небезпечного наркотичного засобу особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК.  
Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками і вважає, що рішення суду відповідає вимогам статей 370, 373, 374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а оцінка доказів проведена згідно з вимогами процесуального законодавства з наведенням відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності доказів та їх достатності для постановлення вироку. Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК є правильною.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого та його захисника, належним чином перевірив викладені в них доводи, аналогічні тим, що викладені в касаційній скарзі засудженого, визнав їх безпідставними, мотивував своє рішення та зазначив підстави, з яких апеляційні скарги визнано необґрунтованими.
Апеляційний суд наголосив на тому, що у цьому кримінальному провадженні дотримано вимог статей 10, 22 КПК, створено необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у поданні доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, та всі клопотання учасників процесу розглянуті відповідно до вимог закону.
Водночас, у апеляційних скаргах сторона захисту вказувала, що інформація, яка зазначена в протоколах щодо даних свідка ОСОБА_8 , не відповідає дійсності, оскільки до суду з`явився свідок Єдлічко, та яка під час перерви у судовому засіданні вийшла з приміщення суду і в подальші судові засідання не з`являлась, покази не надавала, що підтверджує, що до процесуальних документів була внесена інформація, яка не відповідає дійсності. Стороною захисту було заявлено клопотання про виклик в судове засідання і допит свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які зазначені у протоколах у якості понятих, однак до суду вказані свідки не викликались і не допитувались, що свідчить про неповноту судового розгляду.
Суд апеляційної інстанції перевіряючи вказані твердження зазначив, що згідно матеріалів справи сторона захисту заявляла клопотання про виклик і допит свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , натомість, як встановлено під судового та апеляційного розгляду вказані особи викликались до суду першої інстанції із застосуванням можливих процесуальних засобів виклику, включаючи неодноразові приводи, однак до суду не з`явились.
Разом з тим, свідок ОСОБА_10 23 вересня 2022 року з`явилась до суду, надала паспорт громадянина України, в якому її прізвище зазначено, як ОСОБА_13 , проте після оголошення повітряної тривоги до початку судового засідання залишила приміщення суду та після відбою тривоги не повернулась. Згідно рапортами від 20 вересня 2022 року свідок ОСОБА_11 півроку тому виїхала в Німеччину на проживання і коли повернеться в Україну не відомо, а встановити місцезнаходження свідка ОСОБА_9 не представляється можливим, оскільки за адресою, що вказана в матеріалах справи, вказана особа ніколи не проживала. Відповідно до листа від 23 вересня 2022 року, свідок ОСОБА_14 за адресою, вказаною в матеріалах справи, не проживає, встановити його місцезнаходження не представилось можливим. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції ухвалив рішення завершити судовий розгляд без подальшого виклику для допиту вказаних свідків. Проти цього не заперечували прокурор і захисник, клопотань та доповнень від учасників процесу не надійшло, усі просити завершувати судовий розгляд на підставі досліджених доказів, однак на думку апеляційного суду, зазначені обставини ніяким чином не дають підстав вважати протоколи слідчих дій і здобуті докази недопустимими та недостовірними. 
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що неправильне зазначення прізвище понятого не може бути підставою для визнання слідчих дій за його участю недопустимими доказами, оскільки це є технічною помилкою. Таким чином, суд визнав необґрунтованими доводи сторони захисту про недопустимість доказів (протоколів огляду грошових купюр, огляду закупника та вручення грошових купюр, про результати проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 1 лютого 2019 року, отримання добровільно наданого предмету), оскільки під час цих слідчих дій були присутні  вищезгадані поняті. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані слідчі дії були проведені у відповідності з вимогами КПК. 
З приводу тверджень сторони захисту про те, що під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 не було виявлено грошових коштів, за які ОСОБА_7 1 лютого 2019 року придбала психотропну речовину, то суд їх визнав безпідставними зазначивши, що між оперативними закупками пройшов тривалий час і очевидно, що ці гроші ОСОБА_6 витратив на власні потреби. 
Також перевірялись доводи сторони захисту про провокацію працівниками поліції ОСОБА_6 на вчинення злочину, оскільки після першого епізоду збуту останній затриманий не був і стосовно нього було проведено ще одну оперативну закупку, які також визнані судом необґрунтованими.
Зокрема суд вказав, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 271 КПК під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв. Здобуті в такий спосіб речі та документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні. Вказані вимоги закону узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини.
Водночас, як убачається з протоколів про результати проведення НСРД зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (від 1 березня, 7 травня, 31 липня 2019 року), ОСОБА_6 неодноразово повідомляв своїм співрозмовникам про наявність у нього психотропних речовин, пропонував їх придбати та можливість зустрітись, що беззаперечно доводить мету збуту, з якою останній придбав та зберігав психотропні речовини. А відповідно до протоколу обшуку, за місцем проживання ОСОБА_6 були виявлені та вилучені психотропні речовини та наркотичні засоби, що було встановлено висновками експертів. 
Судом було встановлено факти збуту амфетаміну 1 лютого та 14 липня 2019 року, які у відповідності до процесуального законодавства зафіксовані, в тому числі на відеозаписі, що здійснювався в рамках оперативної закупки свідком. Зокрема, закупника було оглянуто, заборонених предметів та речовин вона при собі не мала, їй були вручені грошові кошти, а після зустрічі з ОСОБА_6 , вона цих коштів вже не мала та видала працівникам поліції придбану у ОСОБА_6 психотропну речовину у великих розмірах. До того ж, під час проведення обшуку за місцем проживання засудженого, було вилучено грошові кошти, в тому числі й ті, які покупець отримала від працівників поліції перед оперативною закупкою. Вказані докази підтверджують факт збуту ОСОБА_6 психотропної речовини у великому розмірі, вчиненому повторно. 
При цьому суд визнав необґрунтованою позицію сторони захисту про недоведеність вини ОСОБА_6 по епізоду збуту від 14 липня 2019 року у зв`язку з відсутністю на відеозаписі понятих під час виявлення грошових коштів при обшуку, отриманих засудженим від закупника, оскільки жодних заперечень щодо цього в протоколі обшуку ОСОБА_6 не зазначав, крім того, із відеозапису достовірно вбачається присутність понятих під час проведення даної слідчої дії. 
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд зазначив, що не вбачає ознак підбурювання ОСОБА_6 до вчинення злочину, оскільки повторне залучення свідка ОСОБА_7 до закупки не суперечить положенням КПК.  
Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду та вважає, що поведінка органу досудового розслідування у даному провадженні обмежувалася документуванням злочинів та була пасивною як того і вимагає КПК під час контролю за вчиненням злочину. Таким чином, дії працівників поліції не призвели до підбурювання ОСОБА_6 до вчинення злочинів, за які його засуджено. Крім того, його дії були послідовними та обдуманими.
Також суд погодився з критичною оцінкою показань засудженого, наданою судом першої інстанції, про те, що він зберігав психотропні та наркотичні речовини для власного вживання, визнаючи вину лише за ч. 2 ст. 309 КК, і розцінив їх як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 307 КК. При цьому зазначив, що показання ОСОБА_6 суперечать, як наданим стороною обвинувачення і дослідженим у суді доказам, так і показанням свідка ОСОБА_7 . Натомість наявність у свідка ОСОБА_7 судимості або перебування під слідством не може бути підставою для визнання наданих нею показань неправдивими, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами, наявними в матеріалах справи. 
Апеляційний суд звернув увагу на те, що під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 було виявлено ваги та інші предмети, за допомогою яких могло б здійснюватися виготовлення та розфасування психотропних речовин за місцем проживання, що свідчить про наявність в діях засудженого складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК. Таким чином, про спрямованість умислу ОСОБА_6 саме на збут амфетаміну, свідчать матеріали кримінального провадження, зокрема, дані отримані внаслідок проведення НСРД, дані протоколів слідчих дій, а також виявлені за місцем проживання засудженого ваги та інші предмети.
Враховуючи наведене суд апеляційної інстанції вказав, що версія сторони захисту про недоведеність винуватості засудженого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК спростовується сукупністю обставин справи, встановлених під час судового та апеляційного розгляду на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які виключають будь-які інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміновані злочини були вчинені і засуджений є винним у вчиненні цих злочинів. 
На переконання апеляційного суду стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведений кожен з елементів, які є важливими для правильної кваліфікації діяння.   
Ухвала суду апеляційної інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та відповідає вимогам статей 370, 419 КПК. 
З наведеними в ухвалі апеляційного суду висновками щодо законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції погоджується й колегія суддів касаційного суду. 
Остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю кримінальних правопорушень призначено з дотриманням вимог статей 50, 65 КК, воно є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень. 
З урахуванням вищевикладеного, підстав для скасування судових рішень, як про це зазначає засуджений, Судом не встановлено. 
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, судові рішення слід залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
 
Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 7 лютого 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 10 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого  ОСОБА_6 - без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:
 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                      ОСОБА_3