П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  822/991/18 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Гнап Д.Д.  
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
29 липня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу житлово-будівельного кооперативу "Капучіно-8" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року  у справі за адміністративним позовом житлово-будівельного кооперативу "Капучіно-8" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В :
в червні 2018 року позивач, житлово-будівельний кооператив "Капучіно-8", звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області (далі – ГУ ДФС у Хмельницькій області, відповідач), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 18.08.2017 №0006361209 за формою "Р" на суму 237710 грн. в повному обсязі.
Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.
За наслідками апеляційного розгляду апеляційної скарги було прийнято постанову Вінницьким апеляційним адміністративним судом від 16.08.2018 року, якою апеляційну скаргу Житлово - будівельного кооперативу "Капучіно-8" задоволено. Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов Житлово-будівельного кооперативу "Капучіно-8" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 18.08.2017 №0006361209 за формою "Р" на суму 237710 грн.
Не погоджуючись із вказаною постановою, Головне управління ДФС у Хмельницькій області оскаржило її в касаційному порядку.
За наслідками розгляду касаційної скарги, Верховним Судом від 10 квітня 2024 року було винесено постанову, якою касаційну скаргу Головного управління ДФС у Хмельницькій області задоволено частково. Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.08.2018 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 22.05.2024 прийняв апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Капучіно-8", замінив відповідача з Головного управління ДФС України у Хмельницькій області на Головне управління ДПС України у Хмельницькій області, призначив розгляд справи на 03.07.2024 року, в подальшому протокольною ухвалою від 03.07.2024 витребував матеріали кримінального провадження від 15.11.2017 та інші докази по справі.
У відзиві на апеляційну скаргу представник Головного управління ДПС у Хмельницькій області спростовував доводи апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні. 
В судове засідання 23.07.2024 представники сторін не з`явилися, в зв`язку з чим суд вирішив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до наказу ГУ ДФС у Хмельницькій області від 04.08.2017 №2224 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ЖБК "Капучіно-8" з питань дотримання вимог податкового законодавства з питань взаємовідносин з ТОВ "Валіо Груп" (ПН 39200771) за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт від 09.08.2017 №1574/22-01-14-06/39349913.
Проведеною перевіркою встановлено порушення ЖБК "Капучіно-8" вимог підпункту 133.4.3 пункту 133.4 статті 133 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2015 рік в сумі 237710 грн, в т.ч.:
- серпні 2015 року в сумі 77846 грн;
- за ІІІ квартали 2015 року в сумі 85610 грн, в т.ч. за ІІІ квартал 2015 року в сумі 85610 грн;
- за 2015 рік в сумі 159864 грн, в т.ч. за IV квартал 2015 року в сумі 74254 грн.
Вказані висновки обґрунтовані посиланням на безтоварність господарських операцій позивача з ТОВ "Валіо Груп", оскільки в останнього відсутні виробничі потужності, наймані працівники, ним не подавалась звітність з податку на прибуток, анульовано свідоцтво платника податку на додану вартість, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо нього кримінальні провадження, що виключало можливість виконання ним договірних зобов`язань перед позивачем.
На підставі акту від 09.08.2017 №1574/22-01-14-06/39349913 ГУ ДФС у Хмельницькій області винесено податкове повідомлення - рішення форми "Р" №0006361209 від 18.08.2017, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в сумі 237710 грн.
ЖБК "Капучіно-8" не погодившись із винесеним податковим органом податковим повідомленням-рішенням форми "Р" №0006361209 від 18.08.2017 оскаржив його до Державної фіскальної служби України. За результатами розгляду скарги Державна фіскальна служба України скаргу ЖБК "Капучіно-8" залишила без розгляду відповідно до пункту 4 розділу 8 Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 №916, з підстав пропуску строку звернення, та повернула останню скаржнику.
Не погоджуючись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в судовому порядку.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, спірні правовідносини врегульовано Податковим кодексом України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі – ПК України).
Пунктом 133.4 статті 134 ПК України визначено, що неприбутковим підприємством, установою та організацією є підприємство, установа та організація (далі - неприбуткова організація), що одночасно відповідає таким вимогам: утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації; установчі документи якої містять заборону розподілу отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед засновників (учасників), членів такої організації, працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов`язаних з ними осіб; установчі документи якої передбачають передачу активів одній або кільком неприбутковим організаціям відповідного виду або зарахування до доходу бюджету у разі припинення юридичної особи (у результаті її ліквідації, злиття, поділу, приєднання або перетворення); внесена контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій латі - Реєстр).
Відповідно до підпункту 133.4.2 пункту 133.4 статті 133 ПК України обов`язковою умовою для неприбуткових організацій, є те, що доходи (прибутки) неприбуткової організації використовуються виключно для фінансування видатків на утримання такої неприбуткової організації, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених її установчими документами.
Згідно з підпунктом 133.4.3 пункту 133.4 статті 133 ПК України у разі недотримання неприбутковою організацією вимог, визначених цим пунктом, така неприбуткова організація зобов`язана подати у термін, визначений для місячного податкового (звітного) періоду, звіт про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за період з початку року по останній день місяця, в якому вчинено таке порушення, та зазначити суму самостійно нарахованого податкового зобов`язання з податку на прибуток. Податкове зобов`язання розраховується, виходячи із суми операції нецільового використання коштів. Така неприбуткова організація виключається контролюючим органом з Реєстру неприбуткових установ та організацій та вважається платником податку на прибуток для цілей оподаткування з першого місяця, наступного за місяцем, у якому вчинено таке порушення.
З першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вчинено таке порушення, до 31 грудня податкового (звітного) року неприбуткова організація зобов`язана щоквартально подавати до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток (з наростаючим підсумком та сплачувати податок у термін, визначений для квартального періоду) та подавати фінансову звітність та сплачувати податок на прибуток у порядку, встановленому цим розділом для платників податку на прибуток.
З наступного податкового (звітного) року така неприбуткова організація подає фінансову і податкову звітність та сплачує податок на прибуток у порядку, встановленому для платників податку на прибуток.
Відповідно до вимог пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством; дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до абзаців першого та другого пункту 44.1 статті 44 ПК для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №996-ХІV).
Відповідно до статті 1 цього Закону (тут і далі – у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) господарська операція – це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ – це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Частиною другою зазначеної статті передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Відтак, підтвердженням господарської операції, виходячи з визначення Закону №996-ХІV, є саме: рух матеріальних активів та коштів між контрагентами, натомість первинна документація є відображенням такої операції.
Будь-який документ, виданий від імені суб`єкта господарювання (платника податків), що не був позбавлений відповідного статусу на час складення цього документа, має силу первинного документа та згідно зі статтею 44 ПК України та статтею 9 Закону №996-ХІV підтверджує дані податкового обліку суб`єкта господарювання та/або його контрагентів у тому разі, якщо цей документ містить, зокрема: достовірні дані про фактично здійснену господарську операцію та відображає її економічну суть; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Водночас, інший платник податків під час використання такого документа у своєму податковому обліку повинен діяти розумно, добросовісно та з належною обачністю, а також сумніву в достовірності даних, внесених до відповідного документа своїм контрагентом, у тому числі стосовно даних щодо можливих дефектів правового статусу такого контрагента, а також щодо підпису та інших засобів ідентифікації представників контрагента, які брали участь у господарській операції.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженості дій між ними.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України, у редакції, чинній на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Слід також зазначити, що Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування неприбуткових організацій" від 17.07.2015 №652-VIII (введений в дію 13.08.2015), внесено зміни до п.133.4. ст.133 ПК України щодо статусу неприбуткової установи.
Відповідно до вимог пункту 133.4. статті 134 ПК України (в редакції з 13.08.2015) неприбутковим підприємством, установою та організацією є підприємство, установа та організація (далі - неприбуткова організація), що одночасно відповідає таким вимогам: утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації; установчі документи якої містять заборону розподілу отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед засновників (учасників), членів такої організації, працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов`язаних з ними осіб; установчі документи якої передбачають передачу активів одній або кільком неприбутковим організаціям відповідного виду або зарахування до доходу бюджету у разі припинення юридичної особи (у результаті її ліквідації, злиття, поділу, приєднання або перетворення); внесена контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій.
Обов`язковою умовою для неприбуткових організацій, відповідно до підпункту 133.4.2. пункту 133.4. статті 133 ПК України (в редакції, чинній з 13.08.2015) є те, що доходи прибутки) неприбуткової організації використовуються виключно для фінансування видатків на утримання такої неприбуткової організації, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених її установчими документами.
Відповідно до вимог підпункту 133.4.3. пункту 133.4. статті 133 ПК України (в редакції чинній з 13.08.2015) у разі недотримання неприбутковою організацією вимог, визначених цим пунктом, така неприбуткова організація зобов`язана подати у термін, визначений для місячного податкового (звітного) періоду, звіт про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за період з початку року по останній день місяця, в якому вчинено таке порушення, та зазначити суму самостійно нарахованого податкового зобов`язання з податку на прибуток. Податкове зобов`язання розраховується, виходячи із суми операції нецільового використання коштів. Така неприбуткова організація виключається контролюючим органом з Реєстру неприбуткових установ та організацій та вважається платником податку на прибуток для цілей оподаткування з першого місяця, наступного за місяцем, у якому вчинено таке порушення.
З першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вчинено таке порушення, до 31 грудня податкового (звітного) року неприбуткова організація зобов`язана щоквартально подавати до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток (з наростаючим підсумком та сплачувати податок у термін, визначений для квартального періоду) та подавати фінансову звітність та сплачувати податок на прибуток у порядку, встановленому цим розділом для платників податку на прибуток.
З наступного податкового (звітного) року така неприбуткова організація подає фінансову і податкову звітність та сплачує податок на прибуток у порядку, встановленому для платників податку на прибуток.
Відповідно до вимог пункту 54.3. статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:
- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;
- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Судом першої інстанції встановлено, що 08.05.2015 між ЖБК "Капучіно-8" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Валіо Груп" (підрядник) укладено договір підряду на виконання будівельних робіт №8/05-24п, відповідно до якого:
- за дорученням замовника, підрядник зобов`язується на власний ризик виконати певну роботу за умов цього договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити її (пункт 1.1);
- відомості про роботу, що виконується підрядником: роботи, передбачені кошторисною документацією, на будівельному майданчику обслуговуючого кооперативу ЖБК "Капучіно-8" (пункт 2.1);
- вимоги замовника до предмету підряду: предметом підряду є роботи, передбачені кошторисною документацією. Якість предмету підряду повинна відповідати вимогам законодавства, державних будівельних норм та умовам договору (пункти 3.1, 3.2);
- роботи виконуються із матеріалів замовника за винятком тих матеріалів, які за умовами цього договору надав підрядник (пункт 4.1);
- підрядник зобов`язується розпочати виконання робіт протягом 5 днів з моменту надання матеріалів, інструменту та необхідної документації. Підрядник зобов`язується виконати роботу до "31" грудня 2015 року з правом дострокового виконання (пункти 5.1, 5.2);
- після закінчення виконання робіт підрядник зобов`язаний письмово повідомити замовника про готовність предмету до здачі протягом 2 днів (пункт 5.3);
- вартість та витрати по виконанню робіт визначаються згідно з кошторисом (додаток 1 до даного договору) (пункт 6.1);
- витрати підрядника відшкодовуються ним із винагороди, що виплачується замовником (пункт 6.2);
- термін оплати: протягом 3 днів з моменту підписання цього договору – аванс у розмірі 100% вартості виконання робіт (підпункт 6.3.1 пункту 6.3);
- вид розрахунків безготівковий (пункт 6.4).
На підтвердження господарських операцій згідно даного договору позивачем надано до суду: копію зазначеного договору №8/05-24п від 08.05.2015, довідки про вартість виконаних робіт та витрати за травень 2015 року, за червень 2015 року, за липень 2015 року, за серпень 2015 року, за вересень 2015 року, за жовтень 2015 року; акти приймання виконаних будівельних робіт за травень 2015 року, за червень 2015 року, за липень 2015 року, за серпень 2015 року, за вересень 2015 року, за жовтень 2015 року; акт звіряння взаємних розрахунків за період січень 2015 року – грудень 2016 року між ЖБК "Капучіно-8" і ТОВ "Валіо Груп" за договором №8/05-24п від 08.05.2015; копії виписок з банку, податковий звіт про використання коштів неприбуткових установ та організацій №1600026261 від 25.02.2016.
Згідно довідок про вартість виконаних будівельних робіт, виписаних за реквізитами ТОВ "Валіо Груп" та акта звірки взаєморозрахунків у період січень 2015-грудень 2016 року вартість будівельних робіт по будові з урахуванням ПДВ склала 3523986,04 грн.
Натомість, відповідно до умов договору підряду №8/05-24п від 08.05.2015, позивачем не надано до суду додатків, передбачених договором, а саме: Додаток №1 до договору (кошторис), проектна документація, інших необхідних документів для виконання будь-якого виду будівельних робіт. Не надано документального підтвердження письмового повідомлення заявника про готовність предмету до здачі відповідно до пункту 5.3 договору.
Тобто, із змісту договору не встановлено, які саме роботи мало виконувати TOB "Валіо Груп", також вартість виконуваних робіт. Водночас, вартість будівельних робіт по будові з урахуванням ПДВ (3523986,04 грн), визначена за кінцевими результатами, була сплачена позивачем як переплата без складення кошторису.
При цьому, бухгалтерська документація, яка надана представником позивача до суду не містить обов`язкових реквізитів. Зокрема, в довідках про вартість виконаних робіт та витрати відсутня дата їх підписання. В актах приймання виконаних будівельних робіт не зазначено відомостей: підпису, дати, а в акті за жовтень 2015 року ще й печатки ТОВ "Валіо Груп".
Як вірно зазначено судом першої інстанції, декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, за адресою Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Юрія Олефіренка (біля Ковалівського парку), об`єкт – Будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями (будівельний номер №2 на генплані та будівельний номер №3 на генплані) не можуть бути використані як докази фактичного виконання робіт безпосередньо ТОВ "Валіо Груп" для ЖБК "Капучіно-8", оскільки зазначені в них дані не відповідають найменуванню будівництва та його адресам, зазначеним у Довідках про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми КБ-2) та актах приймання виконаних будівельних робіт за травень-жовтень 2015 року (будівництво багатоповерхового житлового будинку в м. Кіровогорад по вул. Фрунзе.
Крім того встановлено, що відповідно до договору підряду №8/05-24п від 08.05.2015 ТОВ "Валіо Груп" визначено підрядником у виконанні будівельних робіт на об`єкті будівництва, належному ЖБК "Капучіно-8". Разом з тим в довідках про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за травень-жовтень 2015 року, виписаних за реквізитами ТОВ "Валіо Груп" визначено ТОВ "Валіо Груп" як генерального підрядника. Як наслідок, неможливо встановити статус ТОВ "Валіо Груп" (підрядник чи генпідрядник), і чи здійснення робіт проводилось самостійно останнім або із залученням інших субпідрядних організацій.
Поряд з цим, зі змісту договору підряду №8/05-35п від 08.05.2017, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за окремі звітні періоди 2015 року встановлено відсутність відомостей залучення ТОВ "Валіо Груп" інших (сторонніх) субпідрядних організацій до фактичного виконання будівельних робіт. У зазначених документах наявні підписи замовника (ЖБК "Капучіно-8"), генпідрядника (ТОВ "Валіо Груп").
Прізвища представників замовника та генпідрядника відсутні. Як наслідок, неможливо ідентифікувати осіб, що приймали участь в здійсненні господарських операцій та фактичному виконанні будівельних робіт.
Слід також зазначити, що Договір підряду №8/05-24п від 08.05.2017 передбачає, що підрядник зобов`язується розпочати виконання робіт протягом 5 днів з моменту надання матеріалів, інструменту та необхідної документації.
При цьому, у відповіді ЖБК "Фортеця" №51 від 18.05.2017, наданої на лист ГУ ДФС у Хмельницькій області №5898/10/22-01-14-06-10 від 05.05.2017, вказується про відсутність власних та орендованих виробничих потужностей.
Також, матеріали справи містять інформацію про те, що TOB "Валіо Груп" не має у власності (оренді) основних фондів та немає трудових ресурсів на виконання будівельно-монтажних робіт.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інситанції, що в первинних документах, виписаних ТОВ "Валіо Груп" для ЖБК "Капучіно-8", зазначено господарські операції, які фактично не відбувались.
Крім того встановлено, що TOB "Валіо Груп" у періоді відображення господарських операцій з ЖБК "Капучіно-8" перебувало на податковому обліку в ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва (Заводський район), юридична адреса: 54055, Миколаївська область, Заводський район, вул. Чигирина, 167. TOB "Валіо Груп" взято на облік 05.05.2014. Основний вид діяльності - організація будівництва будівель (41.10). Керівник та головний бухгалтер в одній особі - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Засновниками товариства також є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ). Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість №200176278 від 01.07.2014, анульоване 23.06.2015, причина анулювання свідоцтва - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням.
Також, згідно наявних в матеріалах справи доказів, протягом 2015-2016 років службові особи TOB "Валіо Груп" податкову звітність до ДПІ за місцем реєстрації не подавали, остання податкова звітність підприємства подана в липні 2014 року керівником підприємства ОСОБА_3 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_3 , якого закритий ще в І кварталі 2012 року, в зв`язку з повідомленням про смерть.
В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 10.04.2024 зазначив, що у даній справі дослідженню підлягає саме реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті; взаємозв`язок між отриманими товарами (послугами) та використанням їх у господарській діяльності. Судами встановлено наявність кримінальних проваджень відносно посадових осіб контрагента позивача, однак не надано належної правової оцінки доводам скаржника про наявність кримінальних проваджень №32015100020000162, №32016100070000026, №32017100070000002, по яким здійснюється досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого частиною 5 статті 27, частини 3 статті 212, частини 2 статті 200, частини 1 статті 205 Кримінального кодексу України. Досудовим розслідуванням у рамках цих кримінальних проваджень встановлено, що на території міста Києва діє група осіб, які шляхом використання ряду підконтрольних «фіктивних» підприємств, зокрема, ТОВ «Валіо Груп» та інших, вчиняють дії щодо пособництва службовим особам реального сектору економіки в ухиленні від сплати податків в особливо великих розмірах. У ході судового розслідування встановлено, що невстановлені слідством особи створили (придбали) ТОВ «Валіо Груп» з метою прикриття незаконної діяльності реального сектору. Наведені обставини не досліджені судами та не надано таким обставинам належну правову оцінку. Не досліджено та не надано належну правову оцінку і первинним документам на предмет підписання їх вказаними особами на виконання укладених договорів між позивачем та вказаними контрагентами. В судових рішеннях лише зазначено про укладання договорів між позивачем та зазначеним суб`єктом господарювання, натомість судами не досліджено які посадові особи підписували первинні документи за такими господарськими відносинами.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у цій частині, враховуючи висновки суду касаційної інстанції, висловлені у даній справі, колегія суддів вказує на таке.
Так, відповідач у даній справі посилається на матеріали досудового розслідування кримінальних проваджень: № 32015100020000162, внесеного до ЄРДР 08.12.2015 № 32015100020000162, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.212, ч.2 ст.200, ч.1 ст.205 КК України; №32016100070000026, внесеного до ЄРДР 07.07.2016 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.205, ч.1 ст.212, ч.5 ст.27, ч.3 ст.212 КК України; №32017100070000002, внесеного до ЄРДР 05.01.2017 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.205, ч.1 ст.212, ч.5 ст.27 ч.3 ст.212 КК України.
Окрім того, досліджуючи акт від 09.08.2017 №1574/22-01-14-06/39349913, суд першої інстанції встановив, що податковий орган при його прийнятті взяв до уваги, отримані від СУ ФР ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві відомості про те, що розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.12.2015 №32015100020000162, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.212, ч.2 ст.200, ч.1 ст.205 Кримінального кодексу України; відомості СУ ФР ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, про наявність кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.07.2016 №32016100070000026 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.205, ч.1 ст.212, ч.5 ст.27, ч.3 ст.212 Кримінального кодексу України; відомості СУ ФР ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві про наявність кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2017 № 32017100070000002 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.205, ч.1 ст.212, ч.5 ст.27, ч.3 ст.212 Кримінального кодексу України.
Досудовим розслідуванням у рамках цих кримінальних справ встановлено, що на території м. Києва діє група осіб, які шляхом використання ряду підконтрольних “фіктивних” підприємств, а саме: ТОВ "Валіо Груп" та інших, вчиняють дії щодо пособництва службовим особам реального сектору економіки в ухиленні від сплати податків в особливо великих розмірах. У ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені слідством особи створили (придбали) ТОВ "Валіо Груп" з метою прикриття незаконної діяльності реального сектору. Під час проведення обшуку квартири, де проживав та здійснював свою протиправну діяльність один з фігурантів "конвертаційного центру", вилучено печатку ТОВ "Валіо Груп", чорнові записи та чисті аркуші паперу формату А-4 з відтисками печатки ТОВ "Валіо Груп".
Крім того, колегія суддів враховує постанову про закриття кримінального провадження в частині окремих епізодів злочинної діяльності від 22.06.2022. Зазначеною постановою кримінальне провадження № 42017000000003770 від 15.11.2017 у частині вчинення ОСОБА_4 та іншими службовими особами житлово-будівельних кооперативів ЖБК «Місто-сад восьмий будівельний 4А», ЖБК «Гармонія», ЖБК «Градобуд», ЖБК «Ідеал», ЖБК «Резиденція Черкаси 1», ЖБК «Набережний Квартал Житомир 2», ЖБК «Місто-Сад Восьмий Будівельний 5», ЖБК «Барви-7», ЖБК «Набережний Квартал Чернівці 2», ЖБК «Фортеця», ЖБК «Набережний Квартал Чернівці 1», ЖБК «Містечко», ЖБК «Укрбуд-2», ЖБК «Міськбуд», ЖБК «Кварталбуд», ЖБК «Барви-6», ЖБК «Набережний Квартал Схід 5», ЖБК «Капучіно-8», ЖБК «Місто-Сад Перший будівельний БЗ-Б5», ЖБК «Місто-Сад Восьмий Будівельний 2», ЖБК «Місто-Сад Восьмий будівельний 4Б», ЖБК «Люкс-Квартал», ЖБК «Будсервіс», ЖБК «Будкомфорт» кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 222, ч. 2 ст. 222 КК України, закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності у їх діяннях складу даних кримінальних правопорушень. Разом з тим, по окремому епізоду вказаного кримінального провадження щодо недотримання податкового законодавства ОК «ЖБК «Корона- 2» відносно колишнього голови і головного бухгалтера ОСОБА_4 25.06.2022 складено і направлено до суду з обвинувальний акт за ознаками скоєння ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.
З реєстру судових рішень встановлено, що Хмельницький міськрайонний суд ухвалою від 21 липня 2022 року у справі № 686/13182/22 ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.212 КК України звільнив на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження №42017000000003770 закрив. Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишив без розгляду.
У постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №826/18952/14 висловлено думку, що до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту під час досудового розслідування чи інші матеріали досудового розслідування, а також ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення окремих слідчих дій, не можуть вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві. Тобто, доказове значення в адміністративному процесі може мати виключно вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили. Крім того, під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 826/6280/13-а, від 6 березня 2018 року у справі № 2а-9375/11/1370 та від 13 березня 2018 року у справі № 826/13582/13-а.
Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2020 року у справі №815/253/16 зазначив, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Наведений висновок узгоджується з висновками, що викладені в постановах від 29 жовтня 2019 року (справа №815/8539/13-а), від 18 березня 2020 року (справа №817/822/16) та від 07 лютого 2020 року (справа №820/2344/16).
Поряд з цим, у постанові від 07.07.2022 року у справі № 160/3364/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що у практиці, зокрема, адміністративного судочинства застосовується загальний принцип in dubio pro tributario (пріоритет з найбільш сприятливим для особи тлумаченням норми права): у разі якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, або якщо норми різних законів або нормативних актів дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків особи у її взаємовідносинах з державою (в особі відповідних суб`єктів владних повноважень), тлумачення такого закону здійснюється на користь особи (суб`єкта приватного права).
Наведеному принципу не відповідає ситуація, коли у вироку в межах кримінального провадження щодо директора ймовірно фіктивного підприємства суд, практично не досліджуючи господарську діяльність цього підприємства (оскільки склад злочину закінчується в момент придбання / перереєстрації фіктивного підприємства), робить висновки про те, що підприємство було створено з метою прикриття незаконної діяльності, ніколи не здійснювало жодної господарської діяльності, усі його господарські операції з контрагентами є фіктивними тощо.
Отже, факт наявності вироків, ухвалених на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, якщо іншими наданими доказами рух товару і зміни в активах / зобов`язаннях платника податків підтверджуються. Як наслідок, існує нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення та здійснювати комплексне дослідження всіх складових господарських операцій з урахуванням обставин, установлених у вироках, які набрали законної сили.
Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.
Зважаючи на зазначене у постанові від 07.07.2022 року у справі № 160/3364/19 Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, згідно якого вирок щодо посадової особи контрагента за статтею 205 КК України, а також ухвала про звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією статтею КК України у зв`язку із закінченням строків давності не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача. Такі вирок чи ухвала суду за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з наданими первинними документами та обставинами щодо наявності первинних документів, правильності їх оформлення, можливості виконання (здійснення) спірних господарських операцій, їх зв`язку з господарською діяльністю позивача та можливого використання придбаного товару (робіт, послуг) у подальшій діяльності.
Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що відповідно до реєстраційних документів встановлено, що з лютого 2015 року до складу засновників ТОВ "Валіо Груп", з одночасним призначенням на посаду директора, увійшов ОСОБА_5 , який повідомив, що службовою особою вказаного підприємства не являвся, відношення до фінансово-господарської діяльності не мав, банківськими рахунками не користувався, до складу засновників не входив, звітність до контролюючих органів не подавав, печаткою не користувався (ухвала Подільського районного суду м. Києва від 14.02.2017 у справі №758/1592/17).
Згідно з протоколом допиту засновника та директора ТОВ "Валіо Груп" ОСОБА_5 від 26.10.2016, останній повідомив, що не має жодного відношення до фінансово-господарської діяльності ТОВ "Валіо Груп", жодних документів, як директор цього товариства, не підписував та нікого на такі дії не уповноважував.
Також, вказано про те, що у ТОВ "Валіо Груп" відсутні виробничі потужності, наймані працівники, таким не подано жодної декларації з податку на прибуток підприємств, єдиний податковий звіт - декларація з ПДВ за липень 2014 року з нульовими показниками, а 23.06.2015 ТОВ "Валіо Груп" анульовано свідоцтво платника ПДВ у зв`язку із незнаходженням за місцем реєстрації.
Як встановлено судом першої інстанції, за результатами зібраної при проведенні податкової перевірки інформації, відповідач дійшов висновку, що представлені ЖБК "Капучіно-8" документи не підтверджують факт придбання будівельних робіт, не є свідченням реальності господарських операцій та містять недостовірні дані щодо змісту господарської операції з ТОВ "Валіо Груп". Таким чином, операції між ЖБК "Капучіно-8" та його контрагентом - ТОВ "Валіо Груп" є безтоварними, що призвело до неправомірного формування показників бухгалтерського податкового обліку, а, в підсумку, - до заниження податкових зобов`язань перед бюджетом.
Отже, оскільки реальність вчинення господарських операцій ЖБК «Капучіно-8» відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, задекларований на папері, у позивача не було підстав для податкового обліку вказаних операцій, що свідчить про необхідність визнання доходу на підставі Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 “Дохід” затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19.01.2000 за № 27/4248 (далі – П(с) БО 15).
Тобто, всупереч вимог норм статті 1, частини 1 статті 9 Закону та підпунктів 2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88 (зареєстровано в Мін`юсті України 05.06.199 за №168/704), відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні статті 1 Закону, в основі якої має бути дійсний рух певного активу.
Як встановлено судом і цей факт не заперечується сторонами, на час проведення перевірки податковим органом позивач – ЖБК "Капучіно-8" мав статус неприбуткової організації.
Згідно зі статутом, ЖБК "Капучіно-8" є неприбутковою організацією та не має на меті одержання прибутку. Предметом діяльності Кооперативу є забезпечення житлом та/або житловими приміщеннями Членів (Учасників) та Асоційованих членів кооперативу і членів їх сімей, шляхом сприяння будівництву багатоквартирних житлових будинків, за власні кошти Кооперативу, а також наступної експлуатації та управління цими будинками.
Оскільки, Статутом ЖБК "Капучіно-8" передбачено витрачання коштів виключно для здійснення діяльності, яка не має на меті отримання прибутку, тому суд першої інстанції приходить до обґрунтованого висновку, що перерахування коштів на адресу TOB "Валіо Груп" в 2015 році у сумі 3523986,04 грн, у тому числі: за період з 13.08.2015 - у сумі 1320608,00 грн, з них: в серпні 2015 року - в сумі 432477,00 грн, вересні 2015 року - в сумі 475609,00 грн., жовтні 2015 року - в сумі 412522,00 грн., - проводилось без мети забезпечення безпосередньої діяльності ЖБК "Капучіно-8" та є нецільовим використанням коштів для даної неприбуткової установи.
Таким чином, оскільки кошти в сумі 1320608,00 грн., з них в серпні 2015 року - в сумі 432477,00 грн, вересні 2015 року - в сумі 475609,00 грн, жовтні 2015 року - в сумі 412522,00 грн, які перераховані після 13 серпня 2015 року ЖБК "Капучіно-8" на рахунки TOB "Валіо Груп" для переведення їх в готівку, є нецільовим для даної неприбуткової організації використанням коштів, тому відповідно до вимог підпункту 133.4.3. пункту 133.4. статті 133 ПК України (в редакції, чинній з 13.08.2015) ЖБК "Капучіно-8" зобов`язано було до 20 вересня 2015 року подати Податковий звіт про використання коштів неприбуткових установ та організацій за період з початку 2015 року по 31.08.2015 (останній день місяця, в якому вчинено таке порушення) та зазначити суму самостійно нарахованого податкового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 77846 грн виходячи із суми операції нецільового використання коштів в розмірі 432477,00 грн (432477,00 грн х 18%).
Тобто, ЖБК "Капучіно-8" у відповідності до вимог абзацу 2 підпункту 133.4.3. пункту 133.4. статті 133 ПК України зобов`язано було:
- подати Податкову декларацію з податку на прибуток за III квартал 2015 року, в якій відобразити об`єкт оподаткування податком на прибуток в сумі 475609,00 грн. та нарахувати податкове зобов`язання з податку на прибуток в сумі 85610 грн. виходячи із суми операції нецільового використання коштів у вересні 2015 року в розмірі 475609,00 грн. (475609,00 грн. х18%);
- подати Податкову декларацію з податку на прибуток за IV квартал 2015 року, в якій відобразити об`єкт оподаткування податком на прибуток в сумі 412522 грн. та нарахувати податкове зобов`язання з податку на прибуток в сумі 31482 грн., виходячи із суми операції нецільового використання коштів у жовтні 2015 року в розмірі 412522,00 грн. (412522,00 грн. х 18%).
Зважаючи на зазначене відповідачем правомірно встановлено порушення ЖБК “Капучіно-8” вимог підпункту 133.4.3. пункту 133.4. статті 133 ПК України.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу житлово-будівельного кооперативу "Капучіно-8" залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.