ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 671/941/24
Провадження № 33/4820/513/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Бачук К.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Клюцука В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Клюцука В.П. на постанову судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2024 року,
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працездатний, не працює, РНОКПП НОМЕР_1 , неодруженого,
визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн 00 коп з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.
       Стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 605 грн 60 коп.
За постановою судді, 07 травня 2024 року о 21 год 02 хв ОСОБА_1 , повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП, на автомобільній дорозі М-30 Стрий-Ізварине 215 км в смт Війтівці керував автомобілем ВАЗ-21070, державний номер НОМЕР_2 , без посвідчення водія відповідної категорії, не маючи права на керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п.п. “а” п. 2.1. Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі захисник – адвокат Клюцук В.П. просив скасувати постанову судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2024 року, а провадження по справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Уважав, що постанова судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав неналежної перевірки судом обставин, які мають значення для вирішення справи та без з`ясування всіх обставин справи.
Звертав увагу суду апеляційної інстанції на те, що не дотримано вимоги щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, не проаналізовано наявні у справі докази, а висновок місцевого суду про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, є необґрунтованим.
Окрім того, працівники поліції порушили права ОСОБА_1 , який притягується до відповідальності, оскільки поліцейськими не роз`яснено останньому зміст ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а відтак можливості останньому права скористатись правовою допомогою адвоката, що є грубим порушенням права на захист.
Зазначав, що дії ОСОБА_1 не можна вважати порушенням Правил дорожнього руху України, оскільки останній їх взагалі не порушував.
Окрім цього, зазначав, що ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачений виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.
Уважав, що матеріали справи не містять передбачені законом підстави зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також те, що поліцією не виносилось будь-яке рішення щодо «порушення правил дорожнього руху» останнім.
Судом першої інстанції залишено поза увагою те, що надані відео з камер поліцейського вказують на те, що поліцейський телефонує невідомій особі, яка вказує на складання щодо ОСОБА_1 протоколу за ч.5 ст.126 КУпАП.
Судом першої інстанції не було взято до уваги та проігноровано те, що не застосовується до особи стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами та оплатного вилучення транспортного засобу, враховуючи положення п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно якого суди не справі застосовувати стягнення у виді позбавлення особи права керування транспортними засобами, якщо винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала, та що не можна накладати стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.
ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу ВАЗ 21070 д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки власником є ОСОБА_2 , що підтверджується відповідною довідкою наявною в матеріалах справи.
Таким чином, суд першої інстанції всупереч вказаним вимогам та зазначеної постанови не врахував те, що ОСОБА_1 не отримував водійське посвідчення (взагалі його не мав) та застосував відносно ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.
Сторона захисту посилалась на те, що відповідно до ст.62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1  та його захисника – адвоката Клюцука В.П. на підтримання доводів апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Доказами відповідно до ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення дотримався.
Санкція ч.5 ст.126 КУпАП передбачає покарання за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Диспозицією ч.5 ст.126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, який інкримінується ОСОБА_1 , що полягає в повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Згідно п.п. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
У законі не вживається поняття наявність посвідчення водія чи його відсутність, мова йде про право керування транспортним засобом.
Висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 705812 від 07 травня 2024 року; довідкою від 08 травня 2024 року, виданою старшим інспектором ВАП батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП Паламарчуком В.; постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 744802 від 02 серпня 2023 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн; витягом з інформаційної бази АРМОР щодо реєстрації транспортного засобу, відповідно до якого власником автомобіля ВАЗ-21070, державний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 ; відеозаписом обставин правопорушення, що записаний на диск.
Указана постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 744802 від 02 серпня 2023 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн, на час розгляду цієї справи в судах першої та апеляційної інстанцій є чинною та не скасовано.
Окрім того, твердження захисника про те, що відеозапис, наявний в матеріалах справи, не є безперервним, до уваги не береться, оскільки даний відеозапис не містить ознак фальсифікації та сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає.
На відеозаписі відображені обставини, які підлягають доказуванню у даній справі, зокрема, керування ОСОБА_1 транспортним засобом, без відповідного права.
Санкція ч.5 ст.126 КУпАП у частині накладення штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом є безальтернативною.
Застосовуючи щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, суд урахував, що вказане стягнення прямо передбачене санкцією ч.5 ст.126 КУпАП, а тому застосовується саме до осіб, які не мають права керування транспортним засобом.
Отже, доводи апеляційної скарги перевірені, однак не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.
Крім того, ч.5 ст.126 КупАП є спеціальною нормою відносно ст.30 КУпАП, яка є загальною нормою, а тому застосуванню підлягає саме спеціальна норма.
Також досліджені апеляційним судом обставини свідчать на користь того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тобто, він є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Відповідно до ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в ст.ст.218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції України (ч.3 і ч.5 ст.126 КУпАП).
Таким чином, досліджені та перевірені місцевим судом докази поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).
Застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису передбачено у випадках, зазначених у ст.266 КУпАП.
Наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозаписи містять відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.
Тому в даному випадку підстав уважати, що відеозапис вівся не безперервно немає, бо на ньому зафіксовано увесь перебіг події.
Надані відеоматеріали є в достатній мірі повними, чіткими та відображають обставини, які мають значення для вказаної справи.
Окрім того, на них вбачається, що ОСОБА_1 працівниками поліції було роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та положення ст.268 КУпАП.
Відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу, згідно яких ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ-21070, державний номер НОМЕР_2 , був зупинений.
Окрім того, не заслуговують посилання на порушення права на захист, оскільки ОСОБА_1 та його захисник Клюцук В.П. були присутні у суді першої інстанції.
Апеляційним судом в процесі апеляційного розгляду повністю забезпечено права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП, серед іншого: давати пояснення, подавати докази, користуватися юридичною допомогою адвоката тощо.
Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
З огляду на наведене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б дозволили дійти висновку про настання події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, є безпідставними.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність прийнятого у справі рішення.
Як установлено під час апеляційного розгляду, місцевий суд дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Обставин, які б виключали провадження у справі, на що є посилання у апеляційній скарзі відповідно до ст.247 КУпАП, не встановлено.
Підстави для закриття провадження у справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів відсутні.
Адміністративне стягнення накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП із урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Адміністративне стягнення накладено судом першої інстанції 25 червня 2024 року, тобто не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення – 07 травня 2024 року, що відповідає вимогам ч.2 ст.38 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду.
Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду та закриття провадження за ст.247 КУпАП відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в:
Постанову судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Клюцука В.П. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького 
апеляційного суду Матущак М.С.