Справа №581/152/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Бутенко Д. В.	
Номер провадження 33/816/621/24 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря Авраменко Д.А.захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Козін Т.В., розглянувши в режимі відеоконференції у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргоюзахисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Козін Т.В. на постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 13 березня 2024 року, якою на 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Довжик Липоводолинського району, Сумської області, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , не працюючого,

накладено адміністративні стягнення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням прав керування транспортними засобами на строк 01 рік.

Постановлено стягнути ОСОБА_2 на користь держависудовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 13 березня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що11 лютого 2024 року близько 16 год. 05 хв. в с. Синівка керував автомобілем марки «ВАЗ 2109», номер знак НОМЕР_1 , з ознакою алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), на вимогу поліцейського від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку, що зафіксовано на технічний пристрій Тексар 1110034, відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Козін Т.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 13.03.2024 та закрити дане провадження, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, щов протоколі про адміністративне правопорушення не вірно зазначено пункт Правил дорожнього руху, який порушив ОСОБА_1 . Відповідно до встановлених обставин, зазначених у протоколі, у діях ОСОБА_1 вбачається порушення п .2.5 ПДР України, а саме не виконання вимог поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте в протоколі, який мається в матеріалах справи зазначений пункт 2.9 «а», із виправленням на п. 2.5 ПДР України.
Так, відповідно до ст. 256 КУпАП, п. 5, п. 6, п. 7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішній справ України від 06.11.2015 № 1376, не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.
З огляду на викладене, протокол серії ААД № 655432 від 11.02.2024 не може бути покладений в основу судового рішення, а відтак вказане є підставою для закриття провадження по справі в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також у протоколі не зазначено технічні характеристики засобів фіксації, за допомогою якого зроблено долучений відеозапис.
Окрім цього захисник наголошує на тому що, працівниками поліції не було складено направлення до закладу охорони здоров`я та яке не було видано ОСОБА_1 . Із долученого відеозапису встановлено, що суб`єктом владних повноважень під час розгляд справи про адміністративне правопорушення не були дотримані норми Конституції України, КУпАП, не роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язком, чим позбавили останнього скористатися правничою допомогою адвоката та іншими правами, передбачені ст. 268 КУпАП.
Також працівниками поліції здійснювався психологічний тиск на ОСОБА_1 , примусивши його надавати письмові покази, які були записані самим поліцейським та не зачитані в голос.
У зв`язку з викладеним, апелянт вважає, що долучені до матеріалів справи докази є не належними та недопустимими, оскільки зібрані з порушенням порядку визначеному нормами КУпАП.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, позицію захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Козін Т.В., яка подану апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданнямКодексу Українипро адміністративніправопорушенняє охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержанняКонституціїзаконів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідност. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280КУпАПвстановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Однак, визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252,280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню.
Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАПпідтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 655432 від 11.02.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; рапортом ВП № 1 (с. Недригайлів) Роменського районного ВП ГУНП в Сумській області інспектора Жмаки В.А.; фотокопії витягу із паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; фотокопією посвідчення водія ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_1 ; роздрукованими фотознімками зупиненого транспортного засобу; фотокопією довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ; відеоматеріалами.
Проте, апеляційний суд вважає, що наявні докази не можна вважати належними, допустимими та такими, що доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Нормами КУпАП визначено форму і основні елементи протоколу про адміністративне правопорушення та змісту постанови, що приймається в конкретній справі. У них повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення та відомості, необхідні для розгляду справи, зокрема, дані про час, місце вчинення адміністративного правопорушення, його суть, дані про свідків і потерпілих, їх пояснення, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, про це також зазначається у процесуальних документах, тобто всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів в їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення.
Таким чином, протокол є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій, і є одним із основних джерел доказів.
Відповідно ст.256КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
Крім того, згідно вимог п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.
Таким чином, всі дописані поліцейським відомості в протоколі про адміністративне правопорушення є такими, що вчинені в незаконний спосіб.

Однак, розглядаючи справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув, про що вказано в апеляційній скарзі.
Так, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 655432 від 11.02.2024, ОСОБА_1 11.02.2024 року о 16 год. 05 хв. керував автомобілем «ВАЗ 2109» номерний знак НОМЕР_1 в с. Синівка, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку відмовився, що зафіксовано на Тексар 1110034, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР Украйни, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, в копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 655432 від 11.02.2024, яка була вручена ОСОБА_1 працівниками поліції на місці зупинки його транспортного засобу, та надана апеляційному суду для огляду, зазначено, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимогисаме п. 2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також апеляційний суд зауважує про те, що оригінал протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 655432 від 11.02.2024, містить виправлення в частині зазначення пункту ПДР України, які були порушені ОСОБА_1 , а саме з «п. 2.9 а» на « п. 2.5».
Окрім цього, слід зазначити, що оригінал та копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 655432 від 11.02.2024, підписані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Отже, аналізуючи оригінал та копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 655432 від 11.02.2024, вбачається, що поліцейський, який склав протокол, в порушення вимог чинного законодавства зробив виправлення та вніс зміни в зазначенні іншого пункту ПДР України, які були порушені ОСОБА_1 , після того, як протокол про адміністративне правопорушення було підписано особою, стосовно якої його складено, що свідчить про порушення порядку його складання.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення, однак може визнаватись джерелом доказів у справі лише за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 КУпАП.
Оскільки, вказаний протокол складений з порушення вимог чинного законодавства, апеляційний суд вважає його недопустимим доказом у справі, який не може бути прийнятий судом та бути належним підтвердженням вчинення правопорушення.
Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення серед інших питань вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Суд першої інстанції не мав підстав для розгляду справи на підставі вищезазначеного протоколу, однак в порушення вимог ст. 278 КУпАП на зазначені недоліки протоколу про адміністративне правопорушення уваги не звернув.

Слід зазначити, що суд не може вийти за межі такого обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.
Такі самі висновки надані Європейським судом з прав людини у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016).
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Також, в справі «Пол іОдрі Едвардспроти Об`єднаногоКоролівства» (№46477/99),Європейський судз правлюдинизазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Таким чином, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, керуючись принципами презумпції невинуватості, поваги до людської гідності, загальними принципами здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури, та враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог законодавства, апеляційний суд вважає недоведеним належними та допустимими доказами наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 247 КУпАПпровадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку із наведеним, апеляційний суд приймає доводи апеляційної скарги захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Козін Т.В., які заслуговують на увагу та скасовує постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 13 березня 2024 року, приймає нову постанову про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 , відповідно до пункту 1 частини 1статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1статті 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 245, 247, 280, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Козін Т.В., задовольнити.

Постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 13 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 рік, скасувати, а провадження у справі закрити,на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.