УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №275/451/24 Головуючий у 1-й інст. Миколайчук П. В. 
Номер провадження №33/4805/792/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від 18 квітня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 18 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 21 березня 2024 року о 07-35 год у смт. Брусилів по вул. Лесі Українки, Житомирського району Житомирської області керував транспортним засобом ЗАЗ-110307, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема апеляційна скарга обґрунтована тим, що матеріали справи не містять доказів керування ним автомобілем. У вказаний час він у с.Покришів йшов по вулиці з магазину та пив пиво, під`їхали працівники поліції, запросили до службового автомобіля, склали відносно нього матеріали. Щодо постанови серії ЕНА №1707056 відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, зазначив, що 09 квітня 2024 дана постанова оскаржена до Брусилівського районного суду Житомирської області, провадження у справі № 275/542/24 відкрито 10 квітня 2024 року.
В судове засідання, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, ОСОБА_1 та захисник – адвокат Нестеренко М.М. не з`явились, причини неявки не повідомили, від останнього надійшло клопотання про розгляд апеляційної скаргу за відсутності сторони апелянта. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так з протоколу по адміністративне правопорушення від 25.12.2023 вбачається, що 21 березня 2024 року о 07 годині 35 хвилин в смт. Брусилів по вулиці Л.Українки керував автомобілем ЗАЗ-110307 д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2). 
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, зокрема, даними, які містяться в: протоколі від 21 березня 2024 року серії ААД № 660306, з якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився; копією постанови від 21 березня 2024 року серії ЕНА № 1707056 відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 ; розписці про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних приладів; рапорт від 21 березня 2024 року; відеозаписі. 
Слід зауважити, що ОСОБА_1 ознайомлено зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, який останнім підписаний без зауважень та містить пояснення «випив вечором пива».
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу, який містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та які є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у діях ОСОБА_1 . 
Як вбачається з дослідженого апеляційним судом відеозапису зі службового автомобіля патрульної поліції, у вказаному автомобілі працівник поліції просить водія представитися, останній представляється - ОСОБА_1 . ОСОБА_2 беззаперечно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, як із застосуванням спецзасобів, так і медичного. Окрім того, у працівників поліції була обґрунтована підозра вважати, що особа також знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на ознаки, відображені в протоколі. Крім того, ОСОБА_2 пояснив «вчора вживав». ОСОБА_1  роз`яснили наслідки відмови від проходження огляду, його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, працівник поліції почав складати адміністративні матеріали. З відеозапису обставин події вбачається, що особа, яка зафіксована на відеозаписі, за зовнішнім виглядом та рисами обличчя повністю схожа на ОСОБА_2 , що підтверджується копією посвідчення та паспорту. Окрім того, захисником до апеляційної скарги не надано жодних доказів, які завірені належним чином про те, що на відео не ОСОБА_2 .
Факт керування транспортним засобом  ОСОБА_1  підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення на нього за порушення ним ПДР за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Зі змістом даної постанови ОСОБА_1 ознайомився без будь-яких заперечень, про що свідчить його особистий підпис та відповідна відмітка. Посилання апелянта на ту обставину, що така постанова є предметом оскарження в судовому порядку, апеляційним судом не приймаються, як такі, що не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП. 
Окрім того, неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР України. 
Доводи ж скаржника щодо невідповідності населеного пункту, у якому він перебував 21 березня 2024 року о 07-35 год (с. Покришів) зазначеному у протоколі (смт. Брусилів), суд до уваги не приймає, оскільки захисником не зазначено, яким чином вказане вплинуло на законність та обґрунтованість судового рішення, за відсутності доказів на підтвердження даних обставин. 
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує висновок ЄСПЛ, викладений у рішенні у справі Сутяжник проти росії від 23 липня 2009 року, відповідно до якого не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від 18 квітня 2024 року – без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь