ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року	Львів	Справа № 460/3858/24 пров. № А/857/12684/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Гудима Л.Я., Качмара В.Я., 
за участю секретаря                    Кулабухової М.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року (ухвалене головуючим – суддею Гудима Н.С. о 21 год. 08 хв. у м. Рівне, повне судове рішення складено 10 травня 2024 року) у справі № 460/3858/24 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до  Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, скасування постанови,

                                                      ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати неправомірними дій щодо винесення постанови про накладання штрафу в сумі 5100 грн та скасування постанови про накладення штрафу від 03.04.2024 ВП №73587904
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що умовами для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання судового рішення та відсутність поважних причин невиконання судового рішення. Вважає, що у спірному випадку наявні поважні причини такого невиконання, оскільки невиплата пенсії пов`язана з відсутністю відповідного фінансового забезпечення, а тому підстави для застосування штрафу за невиконання рішення суду відсутні. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10.05.2024 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03.04.2024 ВП № 73587904 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області штрафу у розмірі 5100 грн. 
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що невиплата коштів за виконавчим документом у повному обсязі зумовлена не недбалістю позивача чи неналежним виконанням своїх обов`язків, а відсутністю відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення, що не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила третя особа, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області підтверджує факт не виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду по справі № 460/23046/23 від 03.11.2023, що набрало законної сили 05.12.2023, ні окремої ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 26.12.2023 по справі № 460/23046/23 що набрала законної сили 26.12.2023.
Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Крім цього, представник апелянта подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. 
За результатами розгляду згаданого клопотання колегія суддів ухвалила його відхилити, оскільки відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи (їх представників). Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останнім не наведено.
Також, колегія суддів зазначає, що дана категорія справ віднесена до термінових, розгляд яких здійснюється у десятиденний строк.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03.11.2023 у справі № 460/23046/23, яке набрало законної сили 05.12.2023, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 30.09.2023 нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі визначеному статтею 39 Закону України від 28.02.1991 №769-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).
08.12.2023 Рівненським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі.
Цього ж дня, 08.12.2023 ОСОБА_1 звернулася до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про прийняття вказаного виконавчого листа до виконання. 
13.12.2023 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №73587904 з виконання виконавчого листа, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 08.12.2023, та встановлено боржнику строк (10 робочих днів) на виконання рішення суду.
13.12.2023 державним виконавцем скеровано боржнику вимогу у 3-денний строк з моменту отримання вимоги повідомити чи здійснено нарахування і виплату стягувачу підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
На вимогу державного виконавця від 13.12.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 22.12.2023 №1700-0902-8/107694 надало інформацію про виконання рішення суду у справі №460/23046/23, згідно з якою судове рішення, що набрало законної сили, виконано у повному обсязі у межах покладених зобов`язань. Стягувачу здійснено перерахунок пенсії та проведено нарахування підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, у розмірі двох мінімальних заробітних плат за відповідний рік. Пенсію у перерахованому розмірі стягувач отримує у наступний за днем здійснення перерахунку пенсії виплатний період. Доплата згідно з рішенням суду буде виплачена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України, оскільки ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством. У цьому ж листі боржник просив закінчити виконавче провадження. 
До вказаного листа Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області долучило копію рішення про перерахунок пенсії від 15.12.2023, відповідно до якого з 30.09.2023 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та нараховано підвищення до пенсії, передбачене ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 13400 грн (двох мінімальних заробітних плат згідно із законом про Державний бюджет України на 2023 рік).
Натомість, 09.01.2024 державним виконавцем скеровано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області наступну вимогу №278 негайно надати інформацію щодо виконання рішення суду з наданням підтверджуючих документів.
У відповідь на вказану вимогу листом від 30.01.2024 №1700-0901-8/6196 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомлено, що судове рішення виконано в повному обсязі у межах покладених зобов`язань, здійснено перерахунок пенсії, проведено нарахування підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення. Зазначено, що пенсію у перерахованому розмірі стягувач отримає у наступний за днем здійснення перерахунку пенсії виплатний період. У зв`язку з цим, просили закінчити виконавче провадження.
До заяви позивачем долучено: рішення від 15.12.2023 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 30.09.2023 та нарахування підвищення до пенсії у розмірі 13400 грн та рішення від 17.01.2024 про перерахунок пенсії та нарахування з 01.01.2024 підвищення до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 3200 грн (двох мінімальних заробітних плат згідно із законом про Державний бюджет України на 2024 рік).
15.03.2024 до відділу примусового виконання рішень надійшла заява представника стягувача ОСОБА_1 про невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області рішення суду від 03.11.2023 у справі №460/23046/23.
У зв`язку з цим, 21.03.2024 державним виконавцем винесено вимогу №5305 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області негайно надати інформацію щодо виконання рішення суду з наданням підтверджуючих документів.
На вказану вимогу листом від 27.03.2024 №1700-0901-8/17505 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, виконано у повному обсязі у межах покладених зобов`язань. Стягувачу здійснено перерахунок пенсії та проведено нарахування підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, у розмірі двох мінімальних заробітних плат за відповідний рік. Пенсію у перерахованому розмірі стягувач отримує у наступний за днем здійснення перерахунку пенсії виплатний період. Доплата згідно з рішенням суду буде виплачена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України, оскільки ст.63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством. У зв`язку з викладеним просив закінчити виконавче провадження.
До заяви знову долучено рішення від 15.12.2023 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 30.09.2023 та нарахування підвищення до пенсії у розмірі 13400 грн та рішенні від 17.01.2024 про перерахунок пенсії та нарахування з 01.01.2024 по 29.02.2024 та з 01.03.2024 – довічно підвищення до пенсії у розмірі 3200 грн.
03.04.2024 державним виконавцем прийнято постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області штрафу за невиконання рішення в розмірі 5100 грн. 
Вважаючи постанову про накладення штрафу протиправною, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з положеннями ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови, (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 ст. 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.
Згідно з положеннями ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Частиною 2 ст. 63 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
В свою чергу, ст. 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.
Аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і спрямовано на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовами для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є: 1. невиконання ним виконавчого документа (судового рішення); 2. відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа (судового рішення).
Отже, лише невиконання боржником рішення суду і саме без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». На час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено, по-перше, факт невиконання боржником судового рішення і, по-друге, відсутність поважних причин. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це об`єктивно перешкодило виконати судове рішення.
Поважними, в розумінні норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Вказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 21.01.2020 (справа № 400/1954/19), від 10.12.2020 (справа № 826/19276/16), від 10.09.2020 (справа № 824/308/20-а), від 31.03.2021 у справі № 360/3573/20, від 13.10.2021 у справі № 360/4705/20 та у справі № 360/4708/20, від 31.05.2022 у справі № 360/940/20.
Відповідно до статті 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.
Тобто, виплати пенсій здійснюються Головними управліннями Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не мають.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 15.12.2023 на виконання рішення суду у справі № 460/23046/23, яке набрало законної сили 05.12.2023, позивачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та нараховано доплату за період з 30.09.2023 по 31.12.2023 із застосуванням двох мінімальних заробітних плат за відповідний рік у сумі 40646,67 грн, що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії стягувача від 15.12.2023 (а.с.12) та протоколом за період з 30.09.2023 по 31.12.2023 (а.с.10).  Згідно із рішення про перерахунок пенсії від 17.01.2024 № 956050134225 з 01.01.2024 доплата ОСОБА_1 по ст.39 Закону №796 становить 3200,00грн.
Пенсійний орган не заперечував необхідність виплати позивачу нарахованих коштів пенсії та не відмовлявся вчиняти залежні від нього дії на виконання відповідного судового рішення.
Тобто, згідно з рішенням про перерахунок пенсії від 15.12.2023 № № 956050134225 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 30.09.2023 по 31.12.2023 та нараховано пенсію у розмір 16253,88 грн., в тому числі підвищення за рішенням суду - 13400,00грн. (відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” установлені розміри мінімальної заробітної плати: у місячному розмірі 6700 грн (6700,00 грн х 2 = 13400,00 грн).
Більше того, матеріалами справи підтверджено регулярну виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2024 у сумі 6053,88грн, у тому числі підвищення по ст. 39 Закону №796 за рішенням суду – 3200,00грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено, що розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600 гривень).
При цьому, твердження представника третьої особи про невиконання позивачем рішення суду від 03.11.2023, на обґрунтування яких ним долучено довідку про доходи №7389 5731 4933 9317 від 13.02.2024, суд оцінює критично та відхиляє як безпідставні. Так, за вказана довідка містить відомості про нарахування ОСОБА_1 пенсії у січні та лютому 2024 року по 6053,88 грн, тобто з урахуванням підвищення до пенсії у розмірі 3200 грн, а за грудень 2023 року виплата пенсії в розмірі 2853,88 грн. здійснювалася без урахування такого підвищення, позаяк перерахунок здійснено лише 15.12.2023. 
Також, відповідно до копії Витягу з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою підтверджується нарахування ОСОБА_1 заборгованості за пенсією, на виконання рішення суду у справі №460/23046/23 з 30.09.2023 по 31.12.2023, та присвоєно номер рішення в реєстрі: 592435 (а.с.84).
Відсутність у позивача достатніх бюджетних асигнувань станом на час винесення оспорюваної постанови про накладення штрафу на час розгляду справи судом підтверджується Тимчасовим розписом доходів і видатків Пенсійного фонду України на І квартал 2024 року, затвердженим наказом голови правління Пенсійного фонду України від 29.12.2022 № 218, та Тимчасовим розписом доходів і видатків Пенсійного фонду України на ІІ квартал 2024 року, затвердженим наказом голови правління Пенсійного фонду України від 28.03.2023 №32, якими не передбачено кошти на виконання рішень суду .
Суд вірно зауважив що підвищення до пенсії ОСОБА_1 нараховується та виплачується відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.91 № 796-XII, статтею 63 якого передбачено, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.
Таким чином, здійснивши перерахунок пенсії ОСОБА_1 позивач не мав можливості виплатити заборгованість за попередній період (з 30.09.2023 по 31.12.2023) до надходження відповідних бюджетних призначень з Державного бюджету України.
Відтак, пенсійний орган повідомив державного виконавця про те, що рішення суду виконано у добровільному порядку, надавши при цьому рішення про перерахунок пенсії.
Верховний Суд у постанові від 31.05.2021 у справі № 560/594/20 зазначив, що невиконання пенсійним органом рішення суду дозволяє державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин, то наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що правові підстави вважати, що позивач без поважних причин не виконано судове рішення від 03.11.2023 у справі №460/23046/23 у суду відсутні.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року у справі № 460/3858/24 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено  15 серпня 2024 року