УХВАЛА
 
24 червня 2024 року
м. Київ
справа № 412/8528/2012
провадження № 61-8164 ск24
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації, 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2012 року позов    ОСОБА_1  задоволено.
Не погодившись з рішенням суду, 08 квітня 2024 року    ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження.
Ухвалою Дніпровського апеляційного судувід 30 квітня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2012 року з підстав, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України.
Ухвала суду мотивована тим, що заявник звернулася до суду з апеляційною скаргою після спливу одного року з моменту проголошення оскаржуваного судового рішення, що відповідно до частинидругої статті 358 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження. 
До Верховного Суду 29 травня 2024 року    ОСОБА_1  подала касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного судувід 30 квітня 2024 року, у якій просила її скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що ОСОБА_1 не була обізнана про розгляд справи, не отримувала рішення суду першої інстанції, про його наявність дізналася лише 08 березня 2024 року, тому висновок апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі є помилковим, що позбавляє заявника права на захист порушених прав, свобод та інтересів. При цьому зазначає, що на дату подання позову знаходилася за межами території України, а адвокат не мала повноважень на ведення справи в суді першої інстанції.
Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. 
Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Згідно з частиною першою статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 26 липня 2012 року при проголошенні судом першої інстанції вступної та резолютивної частини судового рішення представник ОСОБА_1 - Кузьміна Н. О. була присутня, що підтверджується протоколом судового засідання. Рішення Жовтневого районного суду                                 м. Дніпропетровська від 26 липня 2012 року було оприлюдено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 10 січня 2013 року.
Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , апеляційний суд, враховуючи вказані вище норми процесуального права, виходив із того, що апеляційна скарга на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2012 року подана заявником 08 квітня 2024 року, тобто після спливу дванадцятироків з моменту проголошення судового рішення. Заявник була обізнана про стан відомого їй судового провадження та розгляд справи судом першої інстанції 26 липня               2012року, оскільки у розгляді справи брала участь її представник - адвокат Кузьміна Н. О., з якою не заперечує факт укладання договору про правову допомогу, однак не скористалася своїми процесуальними правами на подання апеляційної скарги у визначений процесуальним законом строк за відсутності обставин непереборної сили, тому суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, правильно застосувавши положення частини другої статті 358 ЦПК України. 
Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18), у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 757/15451/19 (провадження № 61-9908св21).
Посилання заявника на відсутність повноважень представника на ведення справи у суді першої інстанції спростовуються доводами, зазначеними в касаційній скарзі щодо наявності укладеного між    ОСОБА_1 . та Кузьміною Н. О. договору про надання правової допомоги від 02 липня 2012 року. Доказів протилежного або наявності підстав для припинення повноважень представника   ОСОБА_1 - адвоката Кузьміною Н. О.в цьому судовому засіданні ні касаційна скарга ні додані до неї матеріали справи не містять.
Зазначені    ОСОБА_1  у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення постановлено без додержанням норм процесуального права та зводяться до незгоди з висновками суду і тлумачення на свій розсуд норм процесуального права. 
У справах «Осман проти Сполученого королівства»та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.
У кожній конкретній справі суди мають грунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.
Таким чином, зі змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом вимог частини другої статті 358 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.
Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, 
УХВАЛИВ :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня                      2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації.
Додані до скарги матеріали повернути заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                     О. В. Білоконь
                                                                                             О. М. Осіян
                                                                                              Н. Ю. Сакара