ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 серпня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 182/3332/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті      
на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області  від  27.02.2024, (суддя суду першої інстанції Кодельська – Шаховал І.О.), прийняте в порядку спрощеного провадження в м. Нікополі, в адміністративній справі № 182/3332/23 за позовом ОСОБА_1  до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа: старший державний інспектор відділу впровадження системи автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на транспорті Савченко Владислав Олегович  про визнання протиправною  та скасування   постанови по справі про адміністративне правопорушення,
УСТАНОВИВ:
          12.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: скасувати постанови старшого державного інспектора відділу впровадження системи автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на транспорті Савченка Владислава Олеговича  серії АА №00002682 від 15.12.2022 та серії АА №00002658 від 15.12.2022 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, яка передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 17  000 грн. та провадження у справах закрити. 
          Адміністративний позов обґрунтований тим, що як видно зі змісту постанов у справі про адміністративне правопорушення обидві вони винесені 15.12.2022 за порушення вимог п. 22.5 ПДР, а саме перевезення вантажу з перевищенням габаритів. Таким чином, позивача було двічі притягнуто до відповідальності за одне і те саме правопорушення, вказане є порушенням вимог чинного законодавства. Також, позивач зазначає, що зміст постанов про адміністративне правопорушення не містить опису правопорушення, не містить зазначення конкретної величини перенавантаження, в постанові вказано лише посилання на п. 22.5 ПДР, відтак оскаржувані постанови підлягають скасуванню в судовому порядку.
          Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області рішенням від 27.02.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково. Скасував постанову старшого державного інспектора відділу впровадження системи автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на транспорті Савченка Владислава Олеговича  серії АА №00002682 від 15.12.2022 та закрив провадження у справі. В іншій частині в задоволенні позовних вимог – відмовив.
          Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
          Апеляційна скарга обґрунтована тим, що усі зафіксовані адміністративні правопорушення містять самостійні склади, з огляду на різницю кожного в об`єктивній стороні – час, місце (відрізок дороги), обставини (фактичні перевищення ТЗ у тонах). За викладених обставин суд першої інстанції, на думку відповідача, дійшов неправильного висновку, що в даному випадку на позивача двічі накладено стягнення за одне і те саме правопорушення.
          Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на необґрунтованість доводів скарги позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. Позивач також зазначає, що правопорушення у вигляді перевищення меж габаритів вантажу є триваючим, відтак відповідач не мав підстав для застосування штрафних санкцій двічі. 
          Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на нижчевикладене.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15.12.2022 у відношенні ОСОБА_1 було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00002658, якою до позивача застосовано штрафні санкцій у розмірі 17000 грн відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Зі змісту постанови видно, що ОСОБА_1 як відповідальна особа допустив рух транспортного засобу із перевищення нормативних параметрів зазначених пп. 22.5 ПДР України, перевищення загальної маси ТЗ на 14,3 % (3.722 тон) при дозволеній фактичній масі 26 тон, навантаження на здвоєні осію ТЗ на 12,5% (2.379 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 19 тон та відстані між осями 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах. Час вчинення адміністративного правопорушення 19.10.2022 о 10:35 годині, за адресою Н-31, км. 122+00, Полтавська область. 
Також, 15.12 2022 у відношенні ОСОБА_1 було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00002682, якою до позивача застосовано штрафні санкцій у розмірі 17000 грн відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Зі змісту постанови видно, що ОСОБА_1 як відповідальна особа допустив рух транспортного засобу із перевищення нормативних параметрів зазначених пп. 22.5 ПДР України, перевищення загальної маси ТЗ на 15,1 % (3.945 тон) при дозволеній фактичній масі 26 тон, навантаження на здвоєні осію ТЗ на 13% (2.48 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 19 тон та відстані між осями 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах. Час вчинення адміністративного правопорушення 19.10.2022 о 17:00 годині, за адресою М-04, км. 186+337, Дніпропетровська область. 
Вважаючи зазначені постанови протиправними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач двічі притягнув позивача до юридичної відповідальності одного виду, відтак достатніми є підстави для скасування постанови, що прийнята пізніше.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
          Відпровідно до ч.2   ст.132-1 КУпАП   за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
          Статтею 33 Закону України “Про автомобільні дороги” передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
          Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затверджено     постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року № 1174     (в редакції     постанови Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 року № 623).
          Встановлені обставини справи свідчать, що відповідач ухвалюючи постанови у справі про адміністративне правопорушення від 15.12.2022  виходив з того, що позивач як особа, допустив рух транспортного засобу із перевищенням навантаження вантажу на одиночну  вісь, чим порушив вимоги ст. 22-5 ПДР України.
          Як видно з інформаційної картки ГВК системою зафіксовано перевищення загальної маси транспортного засобу 19.10.2022 о 10:35 перевищення загальної маси ТЗ на 14,3 % (3.722 тон) при дозволеній фактичній масі 26 тон, навантаження на здвоєні осію ТЗ на 12,5% (2.379 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 19 тон та відстані між осями 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах та о 17:00 перевищення загальної маси ТЗ на 15,1 % (3.945 тон) при дозволеній фактичній масі 26 тон, навантаження на здвоєні осію ТЗ на 13% (2.48 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 19 тон та відстані між осями 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах.
          Обидва правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексних технічних засобів, правильність роботи яких підтверджується навними в матеріалах справи сертифікатами відповідності. 
          Таким чином, колегія суддів констатує правомірність визначення посадовою особою відповідача розміру навантаження на здвоєні осі автомобіля, а також загальної маси ТЗ з урахуванням параметрів встановлених в автоматичному режимі при ГВК.
Позивач не наводить суду обгрунтувань  неправомірності визначення відповідачем параметрів перевищення вагових габаритів вантажу, а вказує, що його неправомірно притягунто до відповідачльності за одне триваюче правопорушення двічі, оскільки за період руху автомобіля 19.10.2022 року, в автоматичному режимі на різних ділянках дороги було виявлено перевищення вагових габаритів та в подальшому  винесено дві постанови про накладення на позивача штрафних санкцій на підставі  ст. 132-1 КУпАП.
З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до  ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що наведений в  Конституції України  принцип не звільняє особу від відповідальності при повторному вчиненні аналогічних за своїм змістом правопорушень.
Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи позивача з приводу того, що порушення  п. 22.5 ПДР, відповідальність за яке передбачена  ст. 132-1 КУпАП, має триваючий характер, оскільки правопорушення полягає у здійсненні водіями перевезення вантажів із перевищенням габаритів вантажу без відповідного дозволу, а відповідальність застосовується за кожен встановлений факт правопорушення, а не за весь час неотримання перевізником відповідного дозволу, вказане однозначно свідчить про разовий, а не триваючий характер такого адміністративного правопорушення.
          Посилання позивача на те, що оскаржувані постанови не містять належного опису вчиненого правопорушення, а лише посилання на пп. 22.5 ПДР України, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки перевіривши зміст постанов судом встановлено, що вони містять виклад обставин правопорушення із зазначенням розміру перевищення граничних меж вантажу. 
          З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , у зв`зяку з чим, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
          Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті  – задовольнити.
          Рішення Нікопольського  міськрайонного суду Дніпропетровської області в адміністративній справі № 182/3332/23 – скасувати та прийняти нову постанову.
          Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
          Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров