КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 760/6538/22                                                                        Головуючий у суді І інстанції: Митрофанова А.О.
провадження №22-ц/824/3929/2024                                                          Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 липня 2024 року                                                                                          м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Невідомої Т.О., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - адвоката Марченка Віталія Олександровича на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 31 серпня 2023 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди автомобіля,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2022 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд:
- визнати договір оренди автомобіля № 15/09/21, що був укладений 15 вересня 2021 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - дійсним;
- стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди автомобіля № 15/09/21 від 15 вересня 2021 року у загальній сумі 69 378,78 грн, з яких: 15 961,41 грн заборгованість з орендної плати; 8 776,50 грн штраф відповідно до пункту 6.5. договору; 8776,50 грн неустойка відповідно до пункту 8.6. договору; 35 695,14 грн пеня відповідно до пункту 8.8. договору; 169,23 грн 3% річних від простроченої суми орендних платежів;
- стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 матеріальні збитки, спричинені пошкодженням автомобіля, переданого в оренду за договором оренди автомобіля № 15/09/21 від 15 вересня 2021 року, у розмірі 65 098,88 грн;
- стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 витрати на оплату послу суб`єкта оціночної діяльності у розмірі 2 700,00 грн;
- стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 збитки у формі упущеної вигоди у розмірі 10 215,90 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 15 вересня 2021 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір оренди автомобіля № 15/09/21, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу в платне користування належний йому на праві власності легковий автомобіль марки CITROEN модель BERLINGO, 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , колір синій, тип загальний легковий - загальний універсал В, державний номер НОМЕР_2 , строком на 24 місяці, зі сплатою 90 доларів США за тиждень за оренду автомобіля.
З 19 січня 2022 року відповідач припинив виконувати свої зобов`язання щодо сплати орендної плати за автомобіль.
На неодноразові вимоги позивача, як вказує останній, відповідач не реагував, у зв`язку з чим позивач 31 січня 2022 року змушений був звернутись до Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві.
Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, 01 лютого 2022 року вказаний вище автомобіль був виявлений ним біля гаражних боксів № НОМЕР_3 , що розташовані по АДРЕСА_1 , тобто, у місці, де автомобіль був переданий в оренду відповідачу.
Позивач зазначає, що автомобіль мав сліди ушкоджень (подряпини, вм`ятини по периметру кузова), двигун не заводився, а на самому автомобілі були відсутні номерні знаки.
На теперішній час відповідач на зв`язок не виходить, заборгованість зі сплати орендних платежів та штрафних санкцій за договором не сплатив. Також, як вказує позивач, він змушений був самостійно відновлювати технічний стан автомобіля.
Крім того, позивач наголошує й на тому, що вказаний автомобіль безпосередньо пов`язаний з його підприємницькою діяльністю, тому, на думку позивача, він з-поміж іншого поніс збитки у вигляді упущеної вигоди, оскільки не міг передати автомобіль у користування новому орендарю, адже автомобіль потребував ремонту внаслідок неправомірних дій відповідача.
Позивач у позовній заяві також послався на те, що договір оренди транспортного засобу є укладеним та дійсним, проте, через пасивну поведінку відповідача, не був посвідчений нотаріально.
Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києві від 31 серпня 2023 року позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 безпідставно збережені грошові кошти у рахунок оплати за користування рухомим майном - транспортним засобом марки CITROEN, модель BERLINGO, 2003 року випуску, номер шасі  НОМЕР_4 , колір синій, тип загальний легковий - загальний універсал, державний номер НОМЕР_2 , за період з 13 січня 2022 року по 31 січня 2022 року у розмірі 6 987 грн 63 коп.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 грн 40 коп.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ФОП ОСОБА_1 - адвокат Марченко В.О. подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги ту обставину, що автомобіль був переданий в оренду позивачем як фізичною особою-підприємцем. На підтвердження цієї обставини позивачем до позову була долучена виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. ФОП ОСОБА_1 надає в оренду автомобілі (легкові автотранспортні засоби). Здійснюючи саме цей вид діяльності ФОП ОСОБА_1 отримує дохід.
Наявність заборгованості з орендної плати за користування автомобілем є порушенням майнових прав позивача, а саме права на одержання доходу від здійснення позивачем підприємницької діяльності у вигляді передання в оренду належного йому майна.
Зазначав, що позивачем надано, як додаток до позовної заяви договір про наміри № 02/02/22 від 02 лютого 2022 року, який, вважає належним доказом для підтвердження надання автомобіля новому орендатору, проте дані фактичні обставини проігноровані судом першої інстанції. Хоча позивач, як суб`єкт підприємницької діяльності, внаслідок пошкодження автомобіля ОСОБА_2 , на період його ремонту, простою не отримував кошти від здійснення підприємницької діяльності.
Тому вважає, що у даному випадку є прямий наслідковий зв`язок між діями відповідача, що спричинили пошкодження автомобіля, що був йому переданий йому в оренду, та недоотриманням вигоди позивачем (упущена вигода).
Позивач вважає, що за дії, які порушили домовленості має безповоротно наставати обумовлена сторонами відповідальність. Це відповідає звичаям ділового обороту, умовам договору, умовам законодавства та нормальному людському відношенню при укладанні правочинів та споживанні корисних властивостей наданого у оренду матеріального блага, в даному випадку автомобіля, який за час знаходження у оренді та пошкодження його орендарем суттєво втратив вартість.
Розрахунок заборгованості по договору оренди, пені, упущеної вигоди наведений позивачем у позовні заяві. Обґрунтованих заперечень щодо вказаних розрахунків від відповідача не надходило.
Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказував також на те, що за користування річчю необхідно сплачувати обумовлено плату, оскільки це було особисте бажання та волевиявлення ОСОБА_2 , брати в оренду автомобіль його ніхто не змушував. За спричинення матеріального збитку та невиконання обов`язків необхідно нести відповідальності.
Представник апелянта наголошує на тому, що ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції не врахував, що таким рішенням він дискримінує позивача, адже має фактичне користування відповідачем орендованим автомобілем та його пошкодження відповідачем, що підтверджується матеріалами справи (зокрема, актом приймання-передачі автомобіля від 15.09.2021 року, відомістю про сплату орендних платежів), проте майнові інтереси позивача (зокрема, стягнення заборгованості з орендної плати, штрафних санкцій, пені, відшкодування матеріальної шкоди, упущеної вигоди) були проігноровані судом.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вирішуючи даний спір та задовольняючи частково позовні вимоги щодо заборгованості за договором оренди, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що відповідач, як фактичний користувач рухомого майна, що є власністю позивача, без достатньої правової підстави за рахунок власника цього майна зберігав у себе кошти, які мав заплатити за користування транспортним засобом по день повернення (01 лютого 2022 року) за період з 13 січня 2022 року по 31 січня 2022 року, а тому зобов`язаний повернути позивачу кошти у розмірі 244,30 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить за період з 13 січня 2022 року по 19 січня 2022 року - 2 556,91 грн (90 доларів США*28,4101 (курс НБУ)); з 20 січня 2022 року по 26 січня 2022 року - 2 579,92 грн (90 доларів США*28,6658 (курс НБУ)) та з 27 січня 2022 року по 31 січня 2022 року - 1 850,80 грн (90 доларів США/5 днів користування=64,30 доларів США*28,7839 (курс НБУ)), а разом 6 987,63 грн. Зобов`язання з повернення майна, набутого без достатньої правової підстави не передбачають відповідальності у вигляді пені (неустойки), а тому відсутні правові підстави для їх стягнення з відповідача.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо визнання договору оренди автомобілю № 15/09/21 дійсним, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що під час передання відповідачу транспортного засобу та досягнення між сторонами згоди щодо плати за оренду транспортного засобу не було нотаріально посвідчено відповідний договір оренди (найму) транспортного засобу, що свідчить про нікчемність такого договору у зв`язку з недодержанням вимог закону щодо форми договору.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення матеріальних збитків спричинених пошкодженням автомобіля, переданого в оренду за договором оренди автомобіля у розмірі 65 098,88 грн, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 103/02-22 від 17 лютого 2022 року, складений оцінювачем Трояном К.А. , не може бути належним та допустимим доказом у цій справі з урахуванням предмета спору, оскільки метою проведення такого дослідження було визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки CITROEN модель BERLINGO, 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , колір синій, тип загальний легковий - загальний універсал, державний номер НОМЕР_2 , а не встановлення причини пошкодження автомобіля, та з`ясування факту щодо недотримання користувачем майна (відповідачем у справі) правил експлуатації транспортного засобу.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення збитків у формі упущеної вигоди у розмірі 10 215,90 грн, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивачем не доведено наявність вини відповідача у пошкодженні транспортного засобу, у зв`язку з чим відсутній причинний зв`язок між протиправною поведінкою й майновою шкодою. Суд першої інстанції вважав, що вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди у розмірі 10 215,90 грн базуються на розрахунку можливого прибутку та є теоретичними.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Відповідно до ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль марки CITROEN модель BERLINGO, 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , колір синій, тип загальний легковий - загальний універсал, державний номер НОМЕР_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва з реєстрації ТЗ серії НОМЕР_5 видане ТСЦ 8045 від 26 грудня 2019 року в м. Києві.
13 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з заявою орендаря, в якій просив надати йому в оренду строком на 24 місця автомобіль марки CITROEN модель BERLINGO, 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , колір синій, тип загальний легковий - загальний універсал, державний номер НОМЕР_2 , з сумою оренди 90 доларів США на тиждень за курсом НБУ на день оплати.
15 вересня 2021 року між ФОП ОСОБА_1 (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) у простій письмовій формі укладено договір № 15/09/21 оренди (найму) автомобіля, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в платне користування легковий автомобіль марки CITROEN модель BERLINGO, 2003 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_1 , колір синій, тип загальний легковий - загальний універсал В, державний номер НОМЕР_2 , свідоцтво з реєстрації ТЗ серії НОМЕР_5 видане ТСЦ 8045 від 26 грудня 2019 року в м. Києві, в відмінному стані, без пошкоджень. Строком на 24 (двадцять чотири) місяці за ціною оренди: 90 (дев`яносто) доларів США 00 центів в гривневому еквіваленті за курсом НБУ (Національного Банку України) на день здійснення оплати - за тиждень, та 4 692 (чотири тисячі шістсот дев`яносто два) долара США 85 центів в гривневому еквіваленті - на рік. Загальна орендна вартість автомобіля за 24 місяці складає 9 385 (дев`ять тисяч триста вісімдесят п`ять) доларів США 70 центів. Розрахунок здійснюється орендатором відповідно до офіційного курсу долара США до гривні за даними НБУ (Національного Банку України) на день сплати щотижневого платежу (кожної середи до 12-00 год.). відповідно до пункту 1.2. щотижневий платіж 90 (дев`яносто) доларів США 00 центів (пункти 1.1. - 1.4. договору).
Строк користування двадцять чотири місяці (тобто 2 роки) встановлюється з дати підписання даного договору до 15 вересня 2023 року (включно) (пункт 2.1. договору).
Відповідно до пункту 3.1. договору передача автомобіля в оренду здійснюється за актом прийому - передачі.
Розділом 6 договору визначено розмір та порядок розрахунків за орендною платою.
Відповідно до пункту 6.1. договору орендна плата сплачується один раз на тиждень у розмірі 90 (дев`яносто) доларів США 00 центів в гривневому еквіваленті за курсом НБУ (Національного Банку України) на день здійснення оплати.
День оплати оренди - кожної середи до 12-00 годи кожного тижня, протягом 24 (двадцять чотири) місяців (пункт 6.2. договору).
Згідно з пунктом 6.5. договору у випадку порушення строків виконання орендарем зобов`язань по договору без попередньої домовленості, орендодавець має право нарахувати, а орендар зобов`язується сплатити штраф (пеню) у розмірі 10 (десять) доларів США 00 центів за кожен день прострочки.
Відповідно до пункту 6.6. договору згідно з пунктом 1.4. цього договору щотижневий розрахунок здійснюється відповідно до офіційного курсу НБУ на день оплати. Відповідно до пункту 1.2. щотижневий платіж 90 (дев`яносто) доларів США 00 центів. Це означає, що в день оплати орендатор, дізнавшись офіційний курс долара США до гривні, конвертує 90 (дев`яносто) доларів США 00 центів в національну валюту і отримує суму, що має бути сплачена.
Відповідно до пункту 7.9. договору про всі претензії, повідомлення та вимоги (у тому числі розірвання договору та повернення автомобіля) у випадку недотримання, порушення орендарем умов договору орендар вважається повідомленим в день відправлення листа на його адресу, що зазначена в договорі.
Розділом 8 договору передбачена відповідальність сторін, зокрема, у пункті 8.1. договору зазначено, що за невиконання умов за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену договором, а при відсутності вказівки на відповідальність у договорі у відповідності з правовими актами і встановленими правилами та чинним законодавством України.
Відповідно до пункту 8.3. договору орендар несе повну матеріальну відповідальність за збереження орендованого автомобіля і у випадку пошкодження чи втрати авто зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду чи надати рівноцінний автомобіль на протязі 5 днів після його пошкодження чи втрати.
У випадку затримання відшкодування шкоди чи наданні рівноцінного авто у встановлений строк, орендар сплачує пеню 1% від вартості завданих пошкоджень чи оціночної вартості авто за кожний день прострочення (пункт 8.4. договору).
Згідно з пунктом 8.6. договору у випадку прострочення орендної плати орендодавець має право нарахувати, а орендар зобов`язується сплатити неустойку у розмірі 10 (десять) доларів США 00 центів за кожен день прострочення.
У пункті 8.7. договору зазначено, що у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний негайно повернути автомобіль у стані, в якому він був одержаний, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі, якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення автомобіля, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування автомобілем за час прострочення.
За порушення виконання зобов`язання орендарем по договору, орендар сплачує пеню в розмірі 1% від вартості автомобіля за кожен день прострочення.
Відповідно до пунктів 10.1.-10.3. договору даний договір оренди підлягає нотаріальному посвідченню. Орендар приймає на себе зобов`язання на протязі 5 днів після підписання договору подати документи для його нотаріального посвідчення. Зобов`язання щодо підготовки всіх необхідних документів та оплати за нотаріальне посвідчення договору покладаються на орендаря. У випадку, якщо орендар не виконав зобов`язання щодо нотаріального посвідчення договору оренди автомобіля протягом 5 днів з моменту підписання договору та навмисно ухиляється від нотаріального посвідчення, у орендодавця виникає право звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Відповідно до копії акту прийому - передачі легкового автомобіля від 15 вересня 2021 року ОСОБА_2 отримав автомобіль марки CITROEN модель BERLINGO, 2003 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_1 , колір синій, тип загальний легковий - загальний універсал В, державний номер НОМЕР_2 , у відмінному стані, без пошкоджень. Разом з автомобілем отримано свідоцтво з реєстрації ТЗ серії НОМЕР_5 видане ТСЦ 8045 від 26 грудня 2019 року в м. Києві, ключ від автомобіля (брелок і мобілайзер), автомагнітолу, запасне колесо, домкрат, балонний ключ.
Також, в матеріалах справи міститься копія розписки ОСОБА_2 , в якій останній зазначив, що до отримання ним в оренду вказаного вище автомобіля, він відмовляється від автоекспертизи, так як оглянув автомобіль всебічно та визнав, що авто знаходиться в відмінному стані, без пошкоджень, а обумовлена сума вартості авто та сума оренди авто його влаштовує.
22 вересня 2021 року ФОП ОСОБА_4 направив на адресу ОСОБА_2 повідомлення з вимогою нотаріального посвідчення договору № 15/09/21 оренди автомобіля від 15 вересня 2021 року (а.с. 34).
28 січня 2022 року позивач повторно направив на адресу відповідача повідомлення з вимогою нотаріального посвідчення договору № 15/09/21 від 15 вересня 2021 року, яке отримано останнім 14 лютого 2022 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 35-36).
Відповідачем сплачувалась орендна плата за користування автомобілем в період з 15 вересня 2021 року по 12 січня 2022 року. Проте, починаючи з 19 січня 2022 року відповідач припинив сплачувати орендну плату (а.с. 37).
31 січня 2022 року ФОП ОСОБА_1 звернувся з заявою до Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, в якій просив внести відомості до ЄРДР та розпочати слідчі розшукові дії по встановленню місця знаходження та поверненню йому, як власнику, автомобіля марки CITROEN модель BERLINGO, 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , колір синій, тип загальний легковий - загальний універсал, державний номер НОМЕР_2 , свідоцтво з реєстрації ТЗ серії НОМЕР_6 , видане ТСЦ від 26 грудня 2019 року, яку було зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» за №5621 від 31 січня 2022 року.
В позовній заяві позивач зазначав, що 01 лютого 2022 року автомобіль був ним виявлений біля гаражних боксів № НОМЕР_3 , що розташовані по АДРЕСА_1 .
Як стверджує позивач, автомобіль був без номерних знаків, мав сліди ушкоджень (подряпини, вм`ятини по периметру кузова), двигун не заводився, тобто, автомобіль знаходився у аварійному стані.
Також, як вбачається з матеріалів справи, 02 лютого 2022 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір № 02/02/02 про наміри, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати ОСОБА_5 в оренду легковий автомобіль марки CITROEN модель BERLINGO, 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , колір синій, тип загальний легковий - загальний універсал, державний номер НОМЕР_2 , на протязі 5 (п`яти) днів з моменту його повернення орендодавцю в разі якщо стан автомобіля буде задовільним, без пошкоджень, якщо ж автомобіль повернутий в поганому/аварійному стані, то на наступний день після закінчення ремонту автомобіля, але не пізніше 12 місяців (одного року) від дати укладання даного договору (пункт 1.1. договору) (а.с. 70-72).
У зв`язку з аварійним станом автомобіля, 07 лютого 2022 року позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності з метою визначення вартості матеріального збитку.
Відповідно до копії висновків щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 103/02-22 від 17 лютого 2022 року, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 65 098,88 грн, без урахування ПДВ - 63 253,13 грн, що також підтверджується звітом про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 103/02-22 від 17 лютого 2022 року, виконаного Товариством з обмеженою відповідальністю «Клевер Експерт».
Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 58 від 21 лютого 2022 року, вартість оцінки матеріального збитку становить 2 700,00 грн, які були сплачені позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю «Клевер Експерт».
Встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача з претензією щодо сплати заборгованості по орендній платі за користування автомобілем, проте, вказані претензії були залишені без задоволення з боку відповідача, що стало підставою для звернення до суду з цією позовною заявою.
При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.
З наданих суду документів які містяться в матеріалах справи вбачається, що вперше вимога про нотаріальне посвідчення договору була датована 22 вересня 2021 року (а.с. 34), однак матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що вказана вимога направлялась та була отримана відповідачем. Вдруге вимога про нотаріальне посвідчення договору була надіслана відповідачу 20 січня 2022 року та отримана останнім після 14 лютого 2022 року, тобто після повернення автомобіля (позивачем був виявлений автомобіль біля гаражних боксів № 364-365 01 лютого 2022 року), що спростовує твердження позивача про ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з наявних в матеріалах справи доказав вбачається, що під час передання транспортного засобу та досягнення між сторонами згоди щодо плати за оренду транспортного засобу не було нотаріально посвідчено відповідний договір оренди (найму) транспортного засобу, що свідчить про нікчемність такого договору у зв`язку з недодержанням вимог закону щодо форми договору.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що відповідач, як фактичний користувач автомобіля, що є власністю позивача, без достатньої правової підстави за рахунок власника цього майна зберігав у себе кошти, які мав заплатити за користування автомобілем по день повернення (01 лютого 2022 року) за період з 13 січня 2022 року по 31 січня 2022 року, виходячи з того, що між сторонами виникли кондикційні зобов`язання.
Однак суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що судом вірно встановлено та враховано те, що сторонами нотаріально не посвідчено договір оренди транспортного засобу, що в свою чергу свідчить про нікчемність такого договору у зв`язку з недодержанням вимог закону щодо форми договору, між тим суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача кошти, які мав заплатити відповідач за користування транспортним засобом по день повернення, тобто за період з 13 січня 2022 року по 31 січня 2022 року у сумі 6987,63 грн.
Оскільки відповідач рішення суду не оскаржує, підстав для зміни розміру заборгованості за договором оренди транспортного засобу немає. При цьому апеляційний суд переглядаючи дану справу та ухвалюючи судове рішення бере до уваги, що особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги. Такий висновок підтримано також у постанові Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі № 179/363/21 (провадження № 61-4060св23).
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем надано до позовної заяви договір про наміри № 02/02/22 від 02 лютого 2022 року, який є належним доказом для підтвердження надання автомобіля новому орендатору, а позивач, як суб`єкт підприємницької діяльності, внаслідок пошкодження автомобіля ОСОБА_2 , на період його ремонту, не отримував кошти від здійснення підприємницької діяльності, що в свою чергу є прямим наслідковий зв`язком між діями відповідача, що спричинили пошкодження автомобіля, що був йому переданий в оренду, та недоотриманням вигоди позивачем (упущена вигода), суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.
Звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.
Окрім того, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 127/16524/16-ц .
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Однак позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження реальної можливості отримання ним доходів, але не отриманих через винні дії відповідача.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач порушивши договірне зобов`язання, а саме не сплатив кошти за користування автомобілем відповідно до умов договору оренди (найму) автомобіля від 15 вересня 2021 року, у зв`язку з чим має відшкодувати понесену матеріальні шкоду, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вказаний договір не відповідає належній формі договору, а саме його не було нотаріально посвідчено, тому такий договір не створює юридичних наслідків.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст.ст. 799, 220 ЦК України.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - адвоката Марченка Віталія Олександровича залишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 31 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено «17» липня 2024 року.

Головуючий суддя                                                                 Л.П. Сушко

Судді                                                                                       Т.О. Невідома

                                                                                                 В.І. Олійник