ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року 
м. Київ
справа №420/8083/20
адміністративне провадження № К/990/20646/22  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                Берназюка Я.О., Шарапи В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22.04.2022 (головуючий суддя: Стефанов С.О.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2022 (головуючий суддя: Кравець О.О., судді: Коваль М.П., Зуєва Л.Є.) у справі №420/8083/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
У серпні 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУПФУ в Житомирській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУПФУ в Одеській області), в якому просив:
визнати протиправними дії ГУПФУ в Житомирській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 у розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність;
зобов`язати ГУПФУ в Житомирській області здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за період з 01.12.2019 по 01.03.2020 у розмірі 11 189,37 грн;
визнати протиправними дії ГУПФУ в Одеській області щодо виплати пенсії позивачу у розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність;
зобов`язати ГУПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за минулий час з 01.03.2020 по день проведення такого перерахунку без обмеження граничного розміру.
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 23.11.2020 позов задовольнив частково:
визнав протиправними дії ГУПФУ в Житомирській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 у розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність;
визнав протиправними дії ГУПФУ в Одеській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 у розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність;
зобов`язав ГУПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за минулий час з 01.12.2019 по день проведення такого перерахунку без обмеження граничного розміру із врахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Зазначене судове рішення набрало законної сили 24.12.2020. 
01.02.2021 Одеським окружним адміністративним судом видано позивачу виконавчий лист.
13.04.2022 від ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження (вхід. № 14037/22), в якій заявниця просила замінити стягувача у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_4, відкритого відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) 22.02.2021 з виконання виконавчого листа №420/8083/20, виданого Одеським окружним адміністративним судом 01.02.2021, з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 22.04.2022, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2022, заяву задовольнив.
Замінив стягувача у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_4, відкритого відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) 22.02.2021 з виконання виконавчого листа № 420/8083/20 виданого Одеським окружним адміністративним судом 01.02.2021, з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, у якій просить Суд скасувати оскаржувану ухвалу та постанову і ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні.
IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Верховного Суду від 12.09.2022 відкрито касаційне провадження у справі.
За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначений новий склад суду.
Ухвалою Верховного Суду від 02.07.2024 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
ІІІ. ДОВОДИ ЗАЯВИ ПРО ЗАМІНУ СТЯГУВАЧА У ВИКОНАВЧОМУ ПРОВАДЖЕННІ 
Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є пенсіонером з числа військовослужбовців. 
Судове рішення від 23.11.2020 у справі № 420/8083/20 виконується у примусовому порядку. Донарахована пенсійним органом сума пенсії ОСОБА_1 за період з 01.09.2019 по 01.12.2019 на підставі рішення суду склала 43477,23 грн, проте не виплачена. 
Проте,   ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер, про що 05.07.2021 складено відповідний актовий запис № 8820 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .   
За таких обставин, заявниця ОСОБА_2 , наголошує, що оскільки вона з 09.08.1986 є дружиною ОСОБА_1 та інші члени сім`ї померлого пенсіонера нотаріально відмовилися від прийняття спадщини, вона  має право на заміну сторони виконавчого провадження.
IV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Вирішуючи питання в порядку статті 379 КАС України суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_1 мешкав разом із дружиною за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується штампом про реєстрацію місця проживання у паспортах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Згідно із інформацією, наявною у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 від 05.07.2021, ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Станом на день смерті ОСОБА_1 , донарахована доплата у розмірі 43 477,23 грн не була виплачена позивачу.
Батьки ОСОБА_1 (батько ОСОБА_3 , 1939 р.н., мати ОСОБА_4 , 1942 р.н.)  та діти (син ОСОБА_1 , 1987 р.н.. син ОСОБА_5 , 1991 р.н.) написали заяви про відмову від прийняття спадщини. Зазначені заяви посвідчені нотаріально та долучені до матеріалів справи.
19.08.2021 ОСОБА_2 , дружина померлого ОСОБА_1 , звернулася до ГУПФУ в Одеській області із заявою щодо отримання суми недоодержаної пенсії за померлим чоловіком.
Листом від 17.09.2021 за № 16867-16205/К-02/8-1500/21 ГУПФУ в Одеській області відмовило у виплаті недоодержаної пенсії.
Також, 08.11.2021 ОСОБА_2 звернулася до Пенсійного фонду України щодо отримання суми недоодержаної пенсії.
Листом від 13.12.2021 за № 35858-37502/К-03/8-2800/21 Пенсійний фонд України відмовив заявниці у виплаті пенсії та повідомив, що недоотримана у зв`язку зі смертю стягувача сума коштів, нарахована на виконання рішення суду, здійснюється на підставі рішення суду про заміну сторони виконавчого провадження.
V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Задовольняючи заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_5, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки заявниця є дружиною померлого ОСОБА_1 , то у відповідності до статті 1227 ЦК України, набула права на отримання сум пенсії, нарахованих на виконання рішення суду, проте не виплачених за життя.
VІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
В обґрунтування вимог касаційної скарги відповідач наголосив, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, оскільки Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено спеціальний правовий режим щодо сум пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців (осіб, які мають право на пенсію за цим Законом) і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.
Також скаржник наголосив, що суди попередніх інстанцій не взяли до уваги відсутність будь-яких доказів того, що остання є правонаступником померлого ОСОБА_1 щодо отримання невиплачених коштів.
Від ОСОБА_2 надійшов відзив на касаційну скаргу. Заявниця зазначила, що на день смерті її чоловіка донарахована пенсійним органом на виконання судового рішення у справі № 420/8083/20 доплата залишилася невиплаченою у зв`язку із смертю ОСОБА_1 . Оскільки ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_1 , то відповідно набула право на заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_4.
VІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Згідно із частиною першою статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. 
Отже, процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон   України від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Відповідно до пункту 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок № 3-1) заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.
Зміст статті 61 Закону № 2262-ХІІ узгоджується із положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Так, за змістом статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Наведене вище дає підстави для висновку, що Закон № 2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. 
У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Лише у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.
Таким чином, вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна стягувача, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявниці.
Своєю чергою, відмова пенсійного органу у виплаті ОСОБА_6 таких сум може бути підставою для звернення останньої до суду із позовом за захистом своїх прав.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.05.2023 у справі №520/926/21, від 16.05.2023 у справі № 420/288/21, від 27.09.2023 у справі №420/16546/21, від 13.02.2024 у справі № 240/17105/21, від 15.02.2024 у справі №420/25417/21, від 11.04.2024 у справі № 280/737/19 та інших.
З огляду на вищенаведені висновки, враховуючи відповідне законодавче регулювання та судову практику, що склалася при вирішенні спірних правовідносин аналогічного характеру, а також приймаючи до уваги необхідність дотримання критерію ефективності у правовідносинах щодо захисту осіб, що наділені правом отримання нарахованих, але неодержаних за життя пенсіонера сум пенсії, вказане процесуальне питання не може бути вирішене за правилами статей 52, 376 КАС України, тобто з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони у виконавчому провадженні.
З урахуванням зазначеного, Верховний Суд констатує, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну стягувача у цій справі.
VIII. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Згідно із частиною першою статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Керуючись статтями 341, 345, 351, 355, 356, 359, 369 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22.04.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2022 у справі №420/8083/20 скасувати.
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну сторони у виконавчому провадженні.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                                 С. М. Чиркін
                                                                                          Я. О. Берназюк
                                                                                          В. М. Шарапа