ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 червня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/914/24	
                                                                                          Суддя І інстанції – Дєєв М.В.
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Коршуна А.О.,     
за участю секретаря судового засідання Дивнич Д.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області
на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 травня 2024  року у справі  за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним  та скасування наказу,  поновлення на посаді та стягнення оплати за вимушений прогул, -

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року частково задоволено заяву    ОСОБА_1  про стягнення понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 12000 грн.  
Не погодившись з додатковим  рішенням суду першої інстанції Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу в якій просить додаткове рішення суду скасувати та прийняти нове яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що  сума яку  позивач просить  відшкодувати є завищеною  та необґрунтованою, крім того  позивачем не надано  жодних доказів зарахування коштів на сплату правової допомоги на рахунок адвоката.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
У судовому засіданні апеляційної інстанції представники Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області підтримали вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав. Позивач просив відмовити у її задоволенні та залишити додаткове рішення без змін.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування  судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга підлягає   задоволенню з наступних підстав.  
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. 
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У ситуації, що розглядається, адвокат між Клієнтом, ОСОБА_1 та Адвокатом, Мурашко Іриною Валентинівною укладено договір про надання правової (правничої) допомоги адвокатом від 12.02.2024 року, відповідно до п.1.1 якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу клієнту в адміністративній справі за позовом Клієнта до Головного управління державної міграційної служби України в     Дніпропетровській області про визнання протиправним, скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення оплати за вимушений прогул, а Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар за надання правової (правничої) допомоги, передбаченої в п.1.2 цього договору. Згідно п.п.4.1 та 4.4 Договору за надання правової допомоги Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар згідно із Калькуляцією витрат на підставі Акту приймання-передачі послуг професійної правничої допомоги. Оплата підлягає внесенню готівкою в касу Адвоката протягом 10-ти календарних днів з дня набрання рішенням суду першої інстанції законної сили.
Згідно Детального опису наданих послуг професійної правничої допомоги вартість наданих послуг склала:
1. Усна консультація з вивченням документів (одна) (12.02.2024) 52 сторінки - 4200.00 грн.
2. Аналіз фактичних обставин справи, формування доказів (13.02.2024) 1 год. 45 хв. - 2362.50 грн.
3. Аналіз судової практики у справі (13.02.2024) 1 год. 00 хв. - 950.00 грн.;
4. Складання і оформлення заяви про уточнення позовних вимог (13.02.2024) 1 х 500 - 500.00 грн.
5. Складання і оформлення позовної заяви в новій редакції (13.02.2024) 1 х 3000.00 -  3 000.00 грн.
6. Складання заперечення (на відповідь на відзив) (04.03.2024) 1 х 1500.00 - 1 500.00 грн.
7. Складання клопотання про витребування доказів (05.03.2024) 1 х 950,00 - 950,00 грн.
8. Ознайомлення із справою (з документами, наданими відповідачем) (18.03.2024) 1 х - 550.00 грн.
9. Участь у судових засіданнях (15.02.2024, 05.03.2024, 03.04.2024, 17.04.2024, 23.04.2024) 5х 1500.00 - 7 500.00 грн.
10. Складання заяви про ухвалення додаткового рішення суду (відшкодування судових витрат) (23.04.2024) 1 х 500.00 - 500,00 грн.
Загальна сума винагороди (гонорару) за надані послуги складає 22 012.50 грн. (двадцять дві тисячі дванадцять гривень 50 коп.).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано:
- договір про надання професійної правничої допомоги № 12/02-24 від 12.02.2024 р.;
- калькуляцію №1 від 12.02.2024 про вартість правничої (правової) допомоги адвоката;
- акт прийому-передачі наданих послуг з Детальним описом наданих послуг професійної правничої допомоги від 23.04.2024 року.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження реальності витрат на правову допомогу (рахунок на оплату,  квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо).
Частково задовольняючи  заяву про стягнення витрат на правничу допомогу суд першої інстанції  не звернув увагу на зазначені обставини, лише обмежившись  посиланням на акт  прийому-передачі наданих послуг, де клієнт зазначив, що  послуги надані якісно та в повному обсязі, претензій  щодо наданих послуг  немає.
З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження надання правової допомоги (платіжних доручень, квитанцій, рахунків на оплату, касових чеків на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо), що у свою чергу є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.06.2022 № 380/3142/20.
Враховуючи те, що наданими документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає, що вимога щодо стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене апеляційна скарга підлягає задоволенню,  а додаткове рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 317, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області  – задовольнити.
Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 травня 2024  року скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів  з дня складення в повному обсязі.          
В повному обсязі  постанова складена 26 червня 2024 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун