Номер провадження: 22-ц/813/4340/24 
Справа № 523/22646/23
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Лозко Ю.П.
суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання – Пересипка Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2023 року
у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Суворовського відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті,

встановив:
У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною вище заявою, яку згодом уточнила та просила встановити факт смерті її дитини від 20 квітня 1976 року, ОСОБА_2 та оголосити її померлою; зобов`язати Суворовський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) внести факт смерті ОСОБА_2 20 квітня 1976 року, в державний реєстр актів цивільного стану та оприлюднити цю інформацію на офіційному веб-сайті Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, для отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2023 року вказану вище заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, з підстав передбачених п.4 ч.1 ст. 257 ЦПК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  посилаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до помилкового висновку суду про залишення її заяви без розгляду, з підстав наведених в оскаржуваній ухвалі, просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги її заяви у повному обсязі.Також скаржниця, посилаючись на норми ЦПК України, що регулюють порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, також зауважує про помилковість посилань суду першої інстанцій на наявність у цій справі спору, а також зазначає, що постановлена у справі №523/19131/23 року ухвала, на яку послався суд першої інстанції, є незаконною та суперечить ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року у праві №420/34130/23.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.
Апеляційна перевірка судових рішень, ухвалених судом першої інстанції, є гарантією реалізації права на судовий захист.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним вимогам, з огляду таке.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався вимогами п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, і виходив з того, що в проваджені Суворовського районного суду м. Одеси перебувала аналогічна справа №523/19131/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Суворовський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті, тому є підстави для залишення цієї заяви ОСОБА_1 без розгляду, оскільки вже є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Апеляційний суд вважає такий висновок суду помилковим, з огляду на таке.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99).
Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).
Дійсно, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.
Відповідно до ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2023 року по справі №523/19131/23 ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті провадження за її заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа – Суворовський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ( а.с.8).
За п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.
Відмова ж у відкритті провадження у справі - це волевиявлення суду, яке міститься у постановленій ухвалі і полягає у відмові прийняти позовну заяву до провадження при наявності вичерпного переліку підстав, визначених частиною 2 статті 122 ЦПК України.
Отже станом на час постановлення судом оскаржуваної ухвали, у провадженні Суворовського районного суду м. Одеси чи іншого суду не перебувала справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду, з вказаних вище підстав. 
За п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Судовий збір підлягає відшкодуванню за наслідками розгляду справи по суті.
Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2023 року скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Повний текст постанови складено 26 липня 2024 року.

Головуючий                                                                 Ю.П. Лозко

Судді:                                                                         В.В. Кострицький

                                                                               М.В. Назарова