СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року                                  м. Харків                        Справа № 913/768/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В. , суддя  Шутенко І.А.

за участю секретаря судового засідання Соляник Н.В.
за участю представників сторін:
позивача - Литвин А.Б., 
відповідача - Колісниченко А.С., Бардін І.С.,
розглянувши апеляційну скаргу ТОВ "Діброва" на додаткове рішення господарського суду Луганської області від 29.03.2023 у справі № 913/768/21 (повний текст якого складено та підписано 10.04.2023 в приміщенні господарського суду Луганської області суддею Івановим А.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит", м. Київ,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діброва", смт Мілове Міловського району Луганської області,
про стягнення 2 214 936 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду Луганської області від 09.11.2022 у справі № 913/768/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сателлит» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діброва» задоволено повністю.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діброва» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сателлит» штраф у розмірі 2 214 936 грн. 00 коп. та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 33 224 грн. 04 коп. 
Додатковим рішенням господарського суду Луганської області від 29.03.2023 у справі №913/768/21 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" про винесення додаткового рішення від 11.11.2022 задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діброва" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" витрати, пов`язані з наданням професійної правової допомоги та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 82 566 грн. 33 коп.
ТОВ «Діброва» подало до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (вх.№ 2309Л/1 від 01.11.2023), підписану від імені заявника адвокатом Бардіним І.С., у якій просило скасувати додаткове рішення господарського суду Луганської області від 29.03.2023 у справі № 913/768/21 та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у розподілі судових витрат або прийняти рішення про зменшення їх розміру до 0 гривень. 
Ухвалою суду від 15.11.2023 вказану апеляційну скаргу було повернуто заявникові на підставі п.1 ч.5 ст.260 ГПК України, із посиланням на непідтвердженість повноважень особи, якою підписано скаргу.
Постановою Верховного Суду від 24.03.2024 ухвалу від 15.11.2023 у справі №913/768/21 було скасовано, справу №913/768/21 направлено до Східного апеляційного господарського суду для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про наявність або відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження.
17.05.2024 матеріали справи надійшли до Східного апеляційного господарського суду (вх.№ 1274Л/1).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.05.2024 апеляційну скаргу ТОВ «Діброва» (1274Л/1) на додаткове рішення господарського суду Луганської області від 29.03.2023 у справі № 913/768/21 було залишено без руху, у зв`язку з відсутністю доказів направлення копії апеляційної скарги позивачеві.
Після усунення заявником недоліків скарги, ухвалою суду від 06.06.2024 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, призначено справу до розгляду на    "09" липня 2024 р. на 10:30   год.
Водночас, після повернення Східним апеляційним господарським судом ухвалою від 15.11.2023 апеляційної скарги ТОВ «Діброва», заявник 29.11.2023 через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу ідентичного змісту (вх.№ 2588Л/1), підписану керівником ТОВ «Діброва», Батирсултановим М.Д. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.12.2023 (2588Л/1) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Діброва" (2588Л/1) на додаткове рішення господарського суду Луганської області від 29.03.2023 у справі № 913/768/21 та призначено справу до розгляду на 16.01.2024.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.01.2024 оголошено про перерву у розгляді справи до 27.02.2024.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.01.2024 направлено матеріали справи № 913/768/21 до Верховного Суду. Зупинено провадження за розглядом апеляційної скарги до повернення матеріалів справи із суду касаційної інстанції.
Після надходження 17.05.2024 до Східного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 913/768/21, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.05.2024 поновлено апеляційне провадження, праву призначено до розгляду на 09.07.2024 на 10:30 год.
Як було встановлено Східним апеляційним господарським судом, текст апеляційної скарги ТОВ «Діброва» вх. 2309Л/1 (вх. 1274Л/1 - після повернення справи із Верховного Суду), поданої представником зазначеного товариства адвокатом Бардіним І.С. (т.3, а.с.119), та текст апеляційної скарги вх.№ 2588Л/1, поданої від імені цього ж товариства його керівником, Батирсултановим М.Д. (т.3, а.с.201), є повністю ідентичними. Отже, суд апеляційної інстанції вважає подання таких скарг однією процесуальною дією ТОВ «Діброва» та розглядає їх як один документ.
В апеляційній скарзі ТОВ «Діброва» стверджує про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, зазначаючи наступне: відповідач не був повідомлений про розгляд справи №913/768/21 господарським судом, судова кореспонденція йому не надсилалась; жодного уповноваженого представника, який мав би можливість отримати судову кореспонденцію чи пересвідчитись про наявність судових проваджень у відповідача немає саме через військові дії; електронна пошта, якою користувався відповідач, а саме: dibrova2012@i.ua - була зламана невідомими невстановленими особами, і відповідач втратив фактичний доступ до неї ще у квітні 2022 року, про що складено акт про неможливість використання електронної пошти від 12.04.2022. Посилання суду першої інстанції на положення Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», як підставу для розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та забезпечення таким чином належного повідомлення відповідача ТОВ «Діброва» вважає безпідставним та неправомірним, оскільки норми вказаного закону визначають заходи правового реагування в районі проведення антитерористичної операції і спрямовані на забезпечення доступу громадян та юридичних осіб до суду, що знаходяться в зоні АТО, разом із тим, смт. Мілове, Старобільського району Луганської області, не знаходилось і не знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, а є тимчасово окупованою територією з 24.02.2022, внаслідок повномасштабного російського вторгнення на територію України; суд першої інстанції не вжив жодних заходів, спрямованих на встановлення, чи взагалі існує у відповідача технічна можливість бути обізнаним про дату, час і місце розгляду справи. 
Також заявник скарги зазначає про ненадання позивачем попереднього орієнтовного розрахунку суми судових витрат разом із першою заявою по суті спору, стверджує про завищення розміру судових витрат та наявність підстав для їх не розподілу та/або зменшення їх розміру, вказуючи на те, штрафні санкції, про стягнення яких заявлено позов, є чисто математичною категорією, розмір якої не має ніякого значення при здійсненні правової допомоги, інших доводів, чому саме суд має стягнути з відповідача витрати у заявленому розмірі, матеріали справи не містять, при тому з аналізу ситуації сторін, причин виникнення спору, поведінки сторін, майнового стану на момент вирішення справи - вбачається очевидна неспівмірність заявленої до відшкодування суми судових витрат.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає наступне: повідомлення про дату, час та місце розгляду справи було здійснено судом першої інстанції належним чином, з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а також вказує, що 11.11.2022 на офіційні адреси електронної пошти Господарського суду Луганської області, ТОВ «Діброва» (dibrova2012@i.ua) та представника ТОВ «Діброва» - адвоката Попова О.І. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) було направлено заяву ТОВ «Сателлит» від 11.11.2022 про винесення додаткового рішення стосовно розподілу витрат на професійну правничу допомогу та інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та понесених позивачем під час розгляду даної справи в суді першої інстанції; ТОВ «Діброва» не повідомляло ні Господарський суд Луганської області, ані ТОВ ТОВ «Сателлит» про зміну адреси електронної пошти, отже в силу вимог статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» достовірною та єдиною електронною адресою ТОВ «Діброва» по сьогоднішній день є адреса - dibrova2012@i.ua, тобто, вже з 11.11.2022 відповідач міг знати, а його представник - адвокат Попов О. І. знав про те, що позивачем було ініційовано питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, проте відповідач проігнорував вказану заяву та не скористався правом на надання заперечень чи подання заяви про зменшення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу; з моменту подання позивачем заяви про винесення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу (11.11.2022) та до винесення оскаржуваного відповідачем додаткового рішення по справі (29.03.2023) пройшло більше ніж 4 місяці, і навіть при тому, що на той час у відповідача вже змінився керівник - він не вжив жодних дій для того щоб надати заперечення на заяву, подану позивачем, чи хоча б отримати інформацію про хід власної судової справи - відповідач свідомо проігнорував наявність такої справи. В обґрунтування розміру заявлених до стягнення витрат на правову допомогу позивач вказує, що при розгляді даної справи суді першої інстанції відповідачем було подано багато документів, які потребували вивчення та детального дослідження для підготовки процесуальних документів, крім того, представником позивача здійснювались робота над справою і в умовах воєнного стану, справа постійно контролювалась та вивчались представником, досліджувалась судова практика та подавались необхідні процесуальні документи; позивач надав суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу по справі, а суд з дотриманням норм матеріального та процесуального права задовольнив клопотання позивача про розподіл судових витрат, при цьому відповідач не надав доказів в обґрунтування тверджень про неспівмірність цих витрат.
Також у відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що, зважаючи на те, що Адвокатське об`єднання «Юридична фірма «Ілляшев та Пратнери» була залучена ТОВ «Сателлит» в якості представника по даній справі, а також з огляду на те, що в матеріалах справи містяться відповідні договори про надання правової допомоги, орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи в Східному апеляційному господарському суді складає фіксовану суму в 3 100 (три тисячі сто) Євро, що в перерахунку в гривню складає орієнтовно 123 800 грн, розрахунок та докази понесених судових витрат будуть надані після ухвалення рішення по справі. 
В ході апеляційного провадження сторонами було також подано до суду наступні документи.
Відповідач 28.02.2024 надав додаткові письмові пояснення на відзив, в яких наполягає на тому, що механізм повідомлення учасника справи, зокрема, відповідача, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ч. 4 ст. 122 ГПК України) як обов`язкову умову для такого повідомлення визначає відсутність у суду відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи учасника справи, однак відповідна норма процесуального закону не може застосовуватись до відповідача, оскільки останній не є юридичною особою, місцезнаходження якого є невідомим для суду; щодо посилання господарського суду на обставини належного повідомлення представника відповідача - адвоката Попова О.І. про судове засідання, призначене на 07.12.2022, шляхом надсилання ухвали суду від 16.11.2022 на його електронну адресу, є безпідставними та недоречними, оскільки на цей час відповідний адвокат вже не мав повноважень на здійснення представництва відповідача та не був його представником; електронну пошту відповідача було зламано невідомими особами. Відповідач зазначає, що так само як у суду першої інстанції не було можливості направляти кореспонденцію на адресу відповідача в умовах воєнного стану, так само і у ТОВ «Діброва» не було можливості направити до суду повідомлення про припинення користування електронною поштою. Із посиланням на вказані обставини відповідач наполягає на тому, що ТОВ «Діброва» не було належним чином повідомлене про розгляд справи в суді першої інстанції. 
Також відповідач зазначає, що фактично позиція позивача по справі зводиться до порушення відповідачем умов договору (причини порушення позивачем ігноруються), пред`явлення вимоги про сплату штрафу у добровільному порядку та розірвання договору, та подання відповідного позову до суду. Отже, на думку відповідача, реальний та необхідний обсяг адвокатської допомоги на цій стадії включає: складання претензії про розірвання договору (1 година); складання позову про стягнення штрафу (що можуть зробити вже студенти рівня бакалавр, пройшовши курс «Господарське право» та «Господарський процес» (3 години), математичний розрахунок штрафних санкцій (0,5 години) і участь у судових засіданнях по справі, при тому розмір математичного розрахунку штрафних санкцій жодного значення не має, адже обсяг адвокатської роботи буде такий самий як при сумі збитків в 100 грн., так і при 100 млрд. грн. - тобто висновок про те, що сума збитків впливає на дійсність та необхідність правової допомоги в межах такого спору є протиправним та хибним, з огляду на що, на думку відповідача, реальними та необхідними витратами по цій справі є 3-5 годин досудової роботи та участь у засіданнях по суті спору. Доводи ж позивача щодо того, що його представником здійснювались робота над справою і в умовах воєнного стану, справа постійно контролювалась та вивчались представником, досліджувалась судова практика та подавались необхідні процесуальні документи - є відповідач вважає необґрунтованими та хибними, по-перше з огляду на те, що професійна правнича допомога сама по собі включає вказані дії «за замовчуванням», а тому вимагання за них додаткової над-оплати є безпідставним; по-друге - вказані доводи нічим не підтверджені, доводи позивача щодо того, що «ЮФ «Ілляшев та Партнери» є однією з провідних юридичних фірм України, відповідач також вважає необґрунтованими та неналежними, адже жодною нормою чинного ГПК України не передбачено оплати правової допомоги у завищеному розмірі через надання її начебто «провідною юридичною фірмою», як і поняття «провідна юридична фірма» чинне законодавство не містить, навпаки, вказані доводи акцентують увагу на тому, що позивач усвідомлює завищення вартості власних послуг та таким чином намагається безпідставно обґрунтувати таке завищення.
29.02.2024 позивач звернувся до суду з клопотанням про закриття апеляційного провадження у справі, посилаючись на те, що апеляційну скаргу, подану від імені ТОВ «Діброва» його керівником, Батирсултановим М.Д., через систему «Електронний суд», не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати; суд при відкритті провадження не з`ясував у відповідача, місцем реєстрації якого є окупована територія, законності походження його кваліфікованого електронного підпису; відповідний договір про надання електронних послуг є нікчемним в силу ст.13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Відповідач надав заперечення від 11.03.2024, в яких із посиланням на практику Верховного Суду зазначає про відсутність підстав для закриття апеляційного провадження.
03.04.2024 відповідач подав додаткові письмові пояснення щодо наявності повноважень у адвокатів ТОВ «Діброва» для представництва його інтересів, а також додаткові письмові пояснення до заперечення на клопотання позивача про закриття апеляційного провадження.
15.05.2024 позивач надав пояснення до раніше поданого ним клопотання про закриття апеляційного провадження, в якому наполягає на тому, що апеляційні скарги від імені ТОВ «Діброва» підписано особами без належних повноважень.
05.07.2024 представник відповідача подав заяву про участь у судовому засіданні 09.07.2024 поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 08.07.2024 вказану заяву було задоволено.
08.07.2024 відповідач подав клопотання (вх.№ 9062), в якому просив відкласти розгляд справи у зв`язку з хворобою представника (доказів на підтвердження вказаних обставин до клопотання не додано).
У судовому засіданні 09.07.2024, в якому були присутній представник позивача, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи з огляду на його необґрунтованість. Водночас, у вказаному засіданні було оголошено перерву до 23.07.2024 до 16:15 год. - про що постановлено відповідну ухвалу.
У судовому засіданні 23.07.2024, в якому були присутні представники обох сторін, було оголошено перерву до 30.07.2024 до 16:45 год.
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду, яке було призначено на 30.07.2024 на 16:15 год., було прийнято постанову, якою апеляційну скаргу ТОВ "Діброва" на рішення господарського суду Луганської області від 09.11.2022 у справі № 913/768/21 залишено без задоволення, рішення господарського суду Луганської області від 09.11.2022 у справі № 913/768/21 залишити без змін.
У судовому засіданні 30.07.2024 16:45 год., в якому розглядалася апеляційна скарга на додаткове рішення, представники обох сторін підтримали викладену ними письмово правову позицію.
Розглянувши клопотання позивача про закриття провадження у справі, колегія суддів зазначає наступне.
Позивач у вказаному клопотанні наполягає на тому, що апеляційну скаргу, подану від імені ТОВ «Діброва» його керівником, Батирсултановим М.Д., через систему «Електронний суд», не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, оскільки відповідний договір про надання електронних довірчих послуг від 10.11.2023, укладений між ТОВ «Art - Мaster» та ТОВ «Діброва», є нікчемним в силу ст.13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Разом з тим, положення ч.2 ст.13 Закону поширюється на договори, які укладаються суб`єктом господарювання при здійсненні ним господарської діяльності, тобто у випадках, коли він реалізує продукцію, виконує роботи, надає послуги. Відповідно до ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Однак у цьому випадку укладення договору про надання електронних довірчих послуг між ТОВ «Art - Мaster» та ТОВ «Діброва» стосується не надання, а отримання ним послуг, та, відповідно - можливості відповідача користуватися передбаченими процесуальним законодавством електронними сервісами (електронним кабінетом, відеоконференціями тощо), тобто реалізації скаржником    його конституційного та конвенційного права на доступ до правосуддя. Таку правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від  26.03.2024 у справі № 913/768/21, в якій Верховний Суд відмовив ТОВ «Сателлит» в аналогічному клопотанні про закриття касаційного провадження, заявленому з тих же підстав, що і дане клопотання про закриття апеляційного провадження, а також не погодився з висновком Східного апеляційного господарського суду, викладеним в ухвалі від 15.11.2023, про те, що апеляційна скарга, подана від імені ТОВ "Діброва" адвокатом Бардіним І.С., підписана особою, яка не має права її підписувати (відповідне і стало підставою для скасування зазначеної ухвали та направлення справи до Східного апеляційного господарського суду для продовження розгляду).
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у клопотанні позивача про закриття провадження у справі.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що під час розгляду даної справи сторонами подавалися й інші клопотання (про постановлення окремої ухвали, про звернення з повідомленням про втручання в діяльність судді та щодо зловживання позивачем процесуальними правами), які було розглянуто під час розгляду апеляційної скарги відповідача на рішення господарського суду від 09.11.2022 у даній справі, також у постанові, прийнятій за результатами розгляду вказаної апеляційної скарги, було наведено висновок суду апеляційної інстанції щодо інших тверджень сторін, які не стосувалися предмету розгляду у справі №913/768/21. 
У даному апеляційному провадженні предметом перегляду є додаткове рішення господарського суду Луганської області від 29.03.2023 у справі № 913/768/21.
Дослідивши матеріали справи, а також доводи сторін, викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї, у наданих суду письмових та усних поясненнях, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи, які підлягали дослідженню при прийнятті додаткового рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Сателлит" звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діброва", в якій просило стягнути з відповідача штраф за Договором поставки №Р90029 від 30.07.2020 у розмірі 2 214 936 грн. 00 коп.
У відповіді на відзив, поданій представником ТОВ «Сателлит», адвокатом Литвином А.Б. (т.2, а.с.67), зазначено, що орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу складає фіксовану суму 3  100 євро, що в перерахунку становить 96 100 грн, і що розрахунок та докази понесених витрат будуть надані після ухвалення рішення у справі.
Рішенням Господарського суду Луганської області від 09.11.2021 у справі №913/768/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діброва" задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діброва" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" штраф у розмірі 2 214 936 грн. 00 коп. та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 33 224 грн. 04 коп. 
Як уже зазначалося, постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.07.2024 вказане рішення залишено без змін.
Питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, не було вирішене судом першої інстанції у рішенні.
11.11.2022 на електронну адресу суду від представника позивача - адвоката Литвина А.Б. надійшла заява про винесення додаткового рішення від 11.11.2022, в якій заявник просить вирішити питання щодо витрат на професійну правничу допомогу та інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та понесених позивачем під час розгляду даної справи в розмірі 82 566 грн. 33 коп., які стягнути з відповідача.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 21.11.2022 прийнято заяву позивача про винесення додаткового рішення від 11.11.2022 у справі №913/768/21 до розгляду. Розгляд заяви позивача про винесення додаткового рішення від 11.11.2022 у справі №913/768/21 вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Про дату, час та місце підготовчого засідання вирішено повідомити сторін в подальшому. Запропоновано відповідачу надати письмові пояснення стосовно заяви про винесення додаткового рішення від 11.11.2022 за наявності заперечень щодо розміру та складу витрат на професійну правничу допомогу та інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та понесених позивачем під час розгляду даної справи.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 20.03.2023 повідомлено учасників справи про призначення заяви позивача про винесення додаткового рішення від 11.11.2022 у справі №913/768/21 до розгляду на 29.03.2023 о 16 год. 35 хв.
При цьому, судом першої інстанції було враховано, що місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Діброва" згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: 92500, Луганська обл., Міловський р-н, смт Мілове(з), вул. Міловська, буд. 68А, яке включено до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №75 від 25.04.2022.
Тому суд першої інстанції зазначив про те, що він був фактично позбавлений можливості надсилати відповідачу копії ухвал про прийняття заяви до розгляду та призначення судового засідання у даній справі, натомість, відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (з посиланням на вебадресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. 
З огляду на викладене, на офіційному сайті Господарського суду Луганської області (на сайті Судової влади України) розміщувались повідомлення для відповідача про прийняття заяви до розгляду та призначення судового засідання на 29.03.2023 о 16 год. 35 хв.
До того ж, електронний варіант ухвал від 21.11.2022 та від 20.03.2023 у справі №913/768/21 надсилався відповідачу та його представнику на адреси їх електронної пошти: dibrova2012@i.ua та alexpopov.kh@gmail.com (т.2, а.с.242, 245), які були надані самим відповідачем та його представником.
У судовому засіданні 29.03.2023 було прийнято оскаржуване додаткове рішення, яким стягнуто з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з наданням професійної правової допомоги та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в розмірі 82 566 грн. 33 коп.
В ході апеляційного провадження ТОВ «Діброва» наполягало на наявності процесуальних підстав для скасування оскаржуваного додаткового рішення, посилаючись на те, що відповідача не було належним чином повідомлено про розгляд господарським судом даної справи №913/768/21.
Надаючи оцінку обставинам щодо дотримання місцевим господарським судом норм процесуального права при розгляді справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.277 ГПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Як уже зазначалося, встановивши, що смт. Мілове Луганської області, де знаходиться ТОВ «Діброва», включено до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), господарський суд розміщував повідомлення про розгляд справи на офіційному веб-сайті судової влади України.
Апелянт, не заперечуючи обставин щодо публікації місцевим господарським судом відповідних оголошень, вважає такий спосіб повідомлення неналежним, зазначаючи, що механізм повідомлення учасника справи, зокрема, відповідача, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ч. 4 ст. 122 ГПК України) як обов`язкову умову для такого повідомлення визначає відсутність у суду відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи учасника справи, однак відповідна норма процесуального закону не може застосовуватись до відповідача, оскільки останній не є юридичною особою, місцезнаходження якого є невідомим для суду.
Разом з тим, Пунктом 21  розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України  передбачено, що особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються  законами України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»  та «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».
Відповідно до частини 1  статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»  (у редакції, чинній на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення),  якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.
Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.
З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Про необхідність застосування у даному випадку вищевказаних законів зазначив Верховний Суд у постанові від 23.01.2024 у справі №913/766/21 за позовом ТОВ «Сателлит» до ТОВ «Діброва», в якій визнав необґрунтованими доводи ТОВ «Діброва» щодо неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи, аналогічні до тих, що відповідач наводив в ході апеляційного провадження в даній справі № 913/768/21.
Тому посилання апелянта на те, що суду було відомо місцезнаходження ТОВ «Діброва», та заперечення стосовно того, що положення Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», визначають заходи правового реагування в районі проведення антитерористичної операції і спрямовані на забезпечення доступу громадян та юридичних осіб до суду, що знаходяться в зоні АТО, тоді як смт. Мілове, Старобільського району Луганської області, не знаходилось і не знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, а є тимчасово окупованою територією з 24.02.2022 - колегія суддів не визнає належними аргументами.
У постанові від 23.01.2024 у справі №913/766/21 Верховний Суд також зазначив, що доводи відповідача про те, що електронна пошта ТОВ «Діброва» була зламана невідомими особами, судом обґрунтовано не взято до уваги з огляду на те, що до Єдиного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань не було внесено зміни щодо відомостей про офіційну адресу електронної пошти відповідача, в той час, як 22.11.2022 за заявою ТОВ «Діброва» було проведено державну реєстрацію відомостей щодо зміни керівника відповідача.  Про зміну відомостей про офіційну адресу електронної пошти відповідач суду не повідомляв.
Як вбачається з матеріалів даної справи №913/768/21, вони також не містять повідомлення про зміну відповідачем відомостей про офіційну адресу електронної пошти, тому направлення ухвал від 21.11.2022 та від 20.03.2023 у справі №913/768/21 на адресу електронної пошти, повідомлену суду самим відповідачем dibrova2012@i.ua (т.1, а.с.57), колегія суддів вважає належним способом повідомлення ТОВ «Діброва» про розгляд заяви позивача про прийняття додаткового рішення.
Щодо направлення поштової кореспонденції, то, як зазначає сам відповідач - у суду першої інстанції не було можливості направляти кореспонденцію на адресу відповідача в умовах воєнного стану.
За таких обставин, колегія суддів зазначає, що в ході апеляційного провадження ТОВ «Діброва» не обґрунтувало тверджень про те, що суд першої інстанції не вжив жодних заходів, спрямованих на встановлення, чи взагалі існує у відповідача технічна можливість бути обізнаним про дату, час і місце розгляду справи - оскільки апелянтом не зазначено, в чому саме полягало порушення процесуального права судом першої інстанції і яким чином суд у даному випадку міг встановлювати наявність або відсутність у відповідача технічної можливості бути обізнаним про дату, час і місце розгляду справи. 
Колегія суддів додатково враховує, що відповідачем не доведено, що він був позбавлений можливості завчасно дізнатися про розгляд заяви позивача про прийняття додаткового рішення з Єдиного державного реєстру судових рішень або ж шляхом реєстрації електронного кабінету в системі «Електронний суд».
Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про дотримання судом першої інстанції приписів ст. 6, 120, 242 ГПК України щодо належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання 29.03.2023 - як шляхом направлення повідомлення на електронну адресу ТОВ «Діброва», так і шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному сайті Судової влади України відповідно до вимог ГПК України та Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". 
Отже, доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права спростовуються матеріалами справи та не можуть бути визнані підставою для скасування судового рішення. 
Переглядаючи додаткове рішення по суті, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч 3. ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Положеннями ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як уже зазначалося, у відповіді на відзив на позовну заяву позивач повідомив, що орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу складає фіксовану суму 3 100 євро, що в перерахунку становить 96 100 грн, і що розрахунок та докази понесених витрат будуть надані після ухвалення рішення у справі.
Заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу позивач подав 11.11.2022, тобто в межах п`ятиденного строку після ухвалення господарським судом рішення від 09.11.2022.
Із наданих позивачем доказів вбачається, що ТОВ "Сателлит" звернулося до Адвокатського об`єднання  "Юридична фірма "Ілляшев та Партнери" з метою надання останнім правової допомоги, пов`язаної із захистом прав та інтересів позивача. 
Відповідно до умов Договору №0793-583 про надання юридичних послуг та послуг адвокатів від 20.01.2016, який було укладено між ТОВ "Сателлит" (Замовник) та Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "Ілляшев та Партнери" (Юридична фірма), остання зобов`язалася здійснити захист, представництво, надати адвокатські послуги та інші види правової допомоги Замовнику, який зобов`язався оплатити надання адвокатських послуг (правової допомоги) та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.
За приписами п. 3.1. Договору обов`язком Замовника є вчасне здійснення розрахунків з Юридичною фірмою у повній відповідності до положень цього Договору та Умов надання послуг.
Вартість послуг (гонорар) Юридичної фірми та порядок розрахунків визначається згідно з Умовами надання послуг (п. 5.1. Договору).
29.12.2017 ТОВ "Сателлит" та АО "ЮФ "Ілляшев та Партнери" уклали Додаткову угоду, якою продовжили строк дії Договору до 31.12.2018 та визначили, що Договір вважатиметься автоматично продовженим на 1 рік, якщо жодна із Сторін не повідомить іншу про припинення його дії.
Згідно з наказом №01-пр від 11.01.2018 адвоката Литвина А.В. було прийнято на посаду адвоката АО "ЮФ "Ілляшев та Партнери" за сумісництвом.
28.10.2021 Сторони уклади Додаткову угоду, в п. 1 якої вказали, що Юридична фірма зобов`язується здійснити захист, представництво, надати юридичні послуги та будь-які інші види правової допомоги при розгляді судами справ за позовами ТОВ "Сателлит", зокрема до ТОВ "Діброва" у справі №913/768/21.
Згідно п. 2 Додаткової угоди захист прав і законних інтересів Клієнта може здійснюватись будь-яким адвокатом Юридичної фірми, визначеним нею.
Вартість послуг по кожній з вказаних справ встановлюється за фіксованим тарифом в 3     100 Євро в гривнях (з ПДВ), визначеного згідно обмінного курсу НБУ на дату виставлення рахунку (п. 3 Додаткової угоди).
Тобто розмір гонорару було визначено в договорі у фіксованій сумі - про що зазначив позивач у відповіді на відзив на позовну заяву, навівши суму 3 100 Євро в якості орієнтовного розрахунку.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір,  погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у п. п. 130-131 постанови від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Про відповідне зазначено у постанові Верховного Суду від 27.06.2024 у справі №  906/465/21.
Тому посилання апелянта на відсутність детального опису виконаних робіт у даному випадку не можуть бути визнані належними аргументами.
Водночас, замовник та юридична фірма в подальшому, при прийнятті та оплаті послуг з надання правової допомоги, уточнили обсяг та вартість такої допомоги у справі №913/768/21.
А саме, Юридичною фірмою за юридичні послуги згідно Договору були виставлені рахунки Замовнику №35812 від 31.12.2021 на суму 33 525 грн. 05 коп., №36340 від 31.01.2022 на суму 13  550 грн. 00 коп., №36687 від 29.03.2022 на суму 10 504 грн. 96 коп., №36998 від 31.05.2022 на суму 945 грн. 09 коп., №37442 від 29.07.2022 на суму 14  983 грн. 58 коп., №37649 від 31.08.2022 на суму 1 099 грн. 69 коп., №37889 від 30.09.2022 на суму 533 грн. 42 коп., №38115 від 31.10.2022 на суму 14  199 грн. 71 коп. та деталізації до них.
У деталізації до вказаних рахунків наведено перелік виконаних адвокатом робіт, здійснення яких підтверджується матеріалами справи.
Замовником надані юридичні послуги, оплачені згідно з платіжними дорученнями №186 від 11.01.2022, №1423 від 07.02.2022, №2549 від 10.05.2022, №3275 від 04.08.2022, №3410 від 06.09.2022, №3453 від 09.09.2022, №3555 від 06.10.2022, №3664 від 07.11.2022, а також банківських виписок від 12.01.2022, від 08.02.2022, від 11.05.2022, від 05.08.2022, від 07.09.2022, від 12.09.2022 від 07.10.2022 та від 08.11.2022.
Також між ТОВ "Сателлит" та АО "ЮФ "Ілляшев та Партнери" були підписані Акти здачі-прийняття виконаних робіт №64-1 від 31.01.2022, №95 від 29.03.2022, №302 від 29.07.2022 та №357 від 31.08.2022.
Таким чином, як встановив місцевий господарський суд на підставі зазначених доказів, позивач фактично заявляє про понесення судових витрат в розмірі 82 566 грн. 33 коп., а не 96 100 грн., як вказував у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає про ненадання позивачем попереднього орієнтовного розрахунку суми судових витрат разом із першою заявою по суті спору.
Як вбачається з матеріалів справи, такий розрахунок дійсно було надано ТОВ «Сателлит» не з позовною заявою, а з відповіддю на відзив на позовну заяву.
Разом з тим, відповідно до ч. ст.124 ГПК України, на яку посилається апелянт, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Тобто, як вбачається з формулювання «може відмовити» відповідна норма не є імперативним приписом і передбачає можливість судового розсуду.
З положень ч.2 ст.124 ГПК вбачається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Схожа позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №910/9024/21, від 11.01.2024 у справі №924/423/23, на які посилається скаржник. З огляду на викладене, відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат. Вказане узгоджується з позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №910/3055/20, від 14.12.2021 у справі №922/676/21, від 18.01.2022 у справі №910/2679/21, від 21.06.2022 у справі №908/574/20, від 13.06.2023 у справі №923/515/21, від 08.02.2024 у справі №295/3068/20.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідь на відзив було подано іще у грудні 2021 року, коли в розгляді справи брав участь повноважний представник відповідача, адвокат Попов О.І., який не був позбавлений можливості надати заперечення щодо розміру вказаної позивачем орієнтовної суми витрат на правову допомогу, отже, на думку колегії суддів, у даному випадку принцип змагальності не було порушено.
Тому, з урахуванням підтвердженості участі адвоката в розгляді даної справи в суді першої інстанції та виконання ним відповідних робіт із надання позивачеві правової допомоги, відсутні беззаперечні підстави для відмови ТОВ «Сателлит» у відшкодуванні судових витрат.
Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Апелянт вказує на те, що розрахунок заявлених до стягнення штрафних санкцій не був складним - відповідне дійсно вбачається з матеріалів справи. Разом з тим, як зазначає сам відповідач, для цього розрахунку позивачем і не було залучено адвокатів. 
Водночас, матеріали справи свідчать, що ТОВ «Сателлит» звернулося до АО «ЮФ «Ілляшев та Партнери» за отриманням правової допомоги при підготовці відповіді на відзив на позовну заяву. 
Оскільки вказаний відзив був об`ємним та містив 89 додатків, які потребували вивчення, колегія суддів в цілому погоджується з доводами позивача про необхідність та розумність здійснених ТОВ «Сателлит» витрат на правову допомогу - з урахуванням складності даної справи, кількості судових засідань, необхідності вивчення судової практики (враховуючи, що письмові пояснення відповідача містять посилання на відповідну практику) тощо. 
При цьому, як встановлено під час розгляду апеляційної скарги на рішення господарського суду в даній справі, судова практика саме в частині визначення наявності або відсутності підстав для застосування в подібних правовідносинах ст. 617 ЦК України, на яку посилався відповідач, не є усталеною, судами надається різна оцінка таким доказам як сертифікати ТПП України, довідки про погодні умови тощо.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що в даному випадку слід керуватися також принципом пропорційності - загальноправовим принципом, спрямованим на забезпечення у правовому регулюванні  розумного балансу  приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення. Принцип пропорційності є загальним, універсальним принципом права, який вимагає співрозмірного обмеження прав та свобод людини для досягнення публічних цілей. Отже, нормами процесуального законодавства передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Про відповідне зазначено Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 16.11.2023 у справі №  904/8715/21. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22, у постанові Верховного Суду від 13.02.2024 у справі № 926/2551/23, у постанові Верховного Суду від 14.05.2024 у справі №  909/130/23 тощо.
Тому, з урахуванням розумного балансу між інтересами сторін (якого місцевим господарським судом не було повною мірою дотримано), з огляду на те, що правова позиція позивача у даній справі № 913/768/21 (так само, як і декількох в інших справах за подібними позовами ТОВ «Сателлит» до ТОВ «Діброва» та ФГ «Криничне», зокрема, №    913/767/21, №    913/766/21), є сформованою, колегія суддів дійшла висновку про можливість зменшення заявлених до стягнення позивачем витрат на правову допомогу з 82566,33 грн, заявлених позивачем до стягнення, до 50000,00 грн. - у зв`язку з чим оскаржуване додаткове рішення підлягає частковому скасуванню із прийняттям відповідного нового рішення в цій частині.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями    269,    270,    275,    276,    281,    282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ТОВ "Діброва" на додаткове рішення господарського суду Луганської області від 29.03.2023 у справі № 913/768/21 задовольнити частково. 
Додаткове рішення господарського суду Луганської області від 29.03.2023 у справі №913/768/21 скасувати частково.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" про винесення додаткового рішення від 11.11.2022 задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діброва" (92500, Луганська обл., Міловський р-н, смт Мілове(з), вул. Міловська, буд. 68А, ідентифікаційний код 21832609) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 32Б, офіс 1019, ідентифікаційний код 13501985) витрати на правову допомогу в розмірі 50000,00 грн. В іншій частині в заяві відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.08.2024.

Головуючий суддя                                                                    М.М. Слободін

Суддя                                                                                           Н.В. Гребенюк  

Суддя                                                                                           І.А. Шутенко