Номер провадження: 33/813/1550/24
Номер справи місцевого суду: 947/11920/24 
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В. 
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       04.07.2024 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника Лапка Едуарда Миколайовича 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 
       на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 08 травня 2024 року
встановив:
Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 08 травня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування всіма видами транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.
Судом першої інстанції встановлено, що 19 березня 2024 року о 21:39 годин на 
вул. Фонтанська дорога, 135 в м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Nissan X-Trail державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.9 (а) «Правил дорожнього руху України», в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Алкотест Драгер 7510». Результат позитивний 1,54%, тест №1495. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачи автомобілю тверезому водію.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 08 травня 2024 року в частині накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік, посилаючись на те, що під час зупинки транспортного засобу він не проявляв агресії та на пропозицію правоохоронців добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. В подальшому з`явився в судове засідання, і визнав вину та надав пояснення, отже не ухилявся від відповідальності ні під час зупинки транспортного засобу, ні під час розгляду судом цієї справи. Крім того, внаслідок його дій не було завдано шкоди або будь-яких негативних наслідків майну чи здоров`ю третіх осіб. Згідно довідки інформаційного порталу національної поліції, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП він не притягувався, тому апелянт вважає, що судом першої інстанції накладено на нього надто суворе стягнення щодо позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 1 рік, за умови визнання ним своєї провини у скоєному правопорушенні, при цьому не заперечує проти накладення стягнення у виді штрафу, втім керування транспортним засобом для нього є вкрай необхідним за для здійснення своєї професійної діяльності та одержання заробітку. 
В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Лапко Е.М. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.
Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Із тексту апеляційної скарги убачається, що апелянтом не заперечуються встановленні судом фактичні обставини по справі та висновки суду про наявність у його діях ознак складу адміністративного правопорушення, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже предметом апеляційного перегляду є постанова судді Київського районного суду м. Одеси від 08 травня 2024 року лише в частині позбавлення ОСОБА_1 права керування всіма видами транспортними засобами строком на 1 рік.
Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.        
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).
За вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення: 1) попередження; 2) штраф; 3) оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; 4) конфіскація: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення; 5) позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; 5-1) громадські роботи; 6) виправні роботи; 6-1) суспільно корисні роботи; 7) адміністративний арешт; 8) арешт з утриманням на гауптвахті. Законами України може бути встановлено й інші, крім зазначених у цій статті, види адміністративних стягнень. Законами України може бути передбачено адміністративне видворення за межі України іноземців і осіб без громадянства за вчинення адміністративних правопорушень, які грубо порушують правопорядок (ст. 24 КУпАП). 
Оплатне вилучення, конфіскація предметів та позбавлення права керування транспортними засобами можуть застосовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення; позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю - тільки як додаткове; інші адміністративні стягнення, зазначені в частині першій статті 24 цього Кодексу, можуть застосовуватися тільки як основні.
За одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення (ст. 25 КУпАП).
Позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом. Якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті. Позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (ч.ч. 2-4 ст. 30 КУпАП).
Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (ст. 33 КУпАП).
Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі (ст. 34 КУпАП).
Обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її; 2) повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення; 3) втягнення неповнолітнього в правопорушення; 4) вчинення правопорушення групою осіб; 5) вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин; 6) вчинення правопорушення в стані сп`яніння. Орган (посадова особа), який накладає адміністративне стягнення, залежно від характеру адміністративного правопорушення може не визнати дану обставину обтяжуючою (ст. 35 КУпАП).
Санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При накладенні стягнення судом було враховано: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майновий стан а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля. Взявши до уваги небезпеку, якою є участь у дорожньому русі осіб, що перебувають у стані сп`яніння, суд зазначив, що законодавець у нормах багатьох правових актів встановив заборону на допуск зазначених осіб до керування транспортними засобами. Також судом враховано, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП протягом року не притягувався. Враховувавши викладене, а також той факт, що водій 
ОСОБА_1  керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім стягненням для правопорушника є накладення стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».
З такими висновками суду, погоджується апеляційний суд, з огляду на таке.
Аналіз змісту санкції ч.1 ст. 130 КУпАП дає підстави дійти висновку, що за вчинення цього правопорушення, законодавець імперативно визначив покладення на винну особу, як основного (штраф), так і додаткового стягнення (позбавлення права керувати транспортними засобами). У такому випадку, суд у межах його повноважень, не наділений правом накладати стосовно водія лише стягнення у виді штрафу, оскільки санкція цієї статті за своєю правовою природою є безальтернативною.
Така логіка законодавця обумовлена характером інкримінованого правопорушення, яке полягає у використанні джерела підвищеної небезпеки, яким є автомобіль, особою, яка знаходиться у стані сп`яніння, що свідчить про підвищену протиправність діяння. 
Безальтернативність стягнення також спрямована на досягнення у суспільстві превентивної мети, а саме запобігання вчиненню цих правопорушень, як безпосередньо особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.
Отже є вірним висновок суду щодо наявності правових підстав для накладення на ОСОБА_1 додаткового стягнення у вигляді позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що ґрунтується на вимогах закону. 
Стосовно посилань апелянта в якості доводів апеляційної скарги про те, що він під час зупинки транспортного засобу не проявляв агресії та на пропозиції правоохоронців добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, в подальшому з`явився в судове засідання, визнав свою провину в інкримінованому правопорушенні, і не ухилявся від адміністративної відповідальності, його діями не завдано шкоди іншим особам, керування транспортним засобом є вкрай необхідним за для одержання ним заробітку апеляційний суд зауважує, що вказане у розумінні наведених вище норм не є підставами для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування постанови судді від 08 травня 2024 року в оскаржуваній частині.
Визнання ОСОБА_1 вини, а також те, що протягом року він не притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП було враховано суддею під час розгляду цієї справи, і ці обставини також не дають підстав для задоволення вимог апеляційної скарги. 
Іншими доводами апеляційну скаргу ОСОБА_1 не обґрунтовує.
Зважаючи на викладене, постанова судді від 08 травня 2024 року в оскаржуваній частині про накладення додаткового стягнення у виді позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 рік, є законною та обґрунтованою.
Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для задоволення вимог апеляційної скарги, з мотивів наведених у скарзі.
Керуючись ст. 294 КУпАП
                                        ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 08 травня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
               Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                        Ю.П. Лозко