УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2024 року
м. Київ
справа  № 401/2687/22
провадження № 51-2922 ск 24 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 27 березня 2024 року щодо неї.
Суть питання та встановлені судом обставини
Вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27 березня 2024 року вирок суду першої інстанції змінено в частині правової кваліфікації дій та призначеного покарання. Перекваліфіковано дії ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 на ч. 1 ст. 121 КК України, постановлено вважати її засудженою за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. В решті вирок залишено без зміни.
Захисник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій не  погоджується з вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції та порушує питання про її перегляд в касаційному порядку.
Мотиви Суду
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, 
суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 цього Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання 
про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального 
та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни 
чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Кожна 
із зазначених підстав скасування чи зміни судових рішень є самостійною та потребує зазначення доводів із їх належним обґрунтуванням.
Так, коли сторона вимагає скасування або зміни судового рішення, посилаючись 
на порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й надати доводи тому, як воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі. Для цього сторона має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів у межах процесуальних можливостей, наданих їй  кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення. 
Однак всупереч вищевказаному захисник ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не наводить обґрунтування допущення судом апеляційної інстанції таких порушень, які в силу ст.  412 КПК України є істотними та тягнуть за собою скасування оскарженого судового рішення на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України.
Натомість скаржник, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, та вказує по суті на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім цього, захисник вказує на неправильне застосування закону України про  кримінальну відповідальність, однак доводів на обґрунтування своєї позиції з урахуванням положень ст. 413 цього Кодексу не наводить.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що  касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.
Ураховуючи викладене, керуючись  ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає 
за необхідне залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 27 березня 2024 року щодо засудженої ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - сім днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:   
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                            ОСОБА_6