КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
апеляційне провадження №22-ц/824/3768/2024
справа №759/4324/23
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
06 червня 2024 року                                                                                   м.Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача       Поліщук Н.В.
суддів                         Мережко М.В., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Дзюбенко Олени Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Ключника А.С.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат, -
 
встановив:
У березні 2023 року ТОВ "Фінансова компанія "Гефест" звернулось до суду з позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.
Позовні вимоги мотивує тим, що 07 березня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого банк надав кредит в сумі 168 000,00 доларів США із строком до 07 березня 2018 року.
З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 07 березня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки №186357, згідно якого ОСОБА_1 поручається перед Банком за виконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2010 року задоволено позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк", стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 1 549 430,63 гривень та судовий збір у розмірі 1700,00 гривень.
08 грудня 2011 року ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого до ПАТ "Дельта Банк" перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №11312033000 від 07 березня 2008 року та до ОСОБА_1 за договором поруки №186357.
14 червня 2019 року між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ФК "Гефест" укладено договір №1517/К купівлі-продажу майнових прав. Відповідно до додатку №1 до договору №1517/К купівлі-продажу майнових прав від 14 червня 2019 року розмір заборгованості, яку ПАТ "Дельта Банк" відступило ТОВ ФК "Гефест", а саме 12 584 707,79 гривень.
Вказує, що 10 серпня 2022 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ТОВ ФК "Гефест" задоволено та замінено стягувача ПАТ "УкрСиббанк" на його правонаступника ТОВ ФК "Гефест" у цивільній справі за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Зазначає, що станом на день звернення до суду з позовом рішення суду не виконане, відтак відповідач відповідно до статті 625 ЦК України зобов`язаний сплатити 3% річних та інфляційні втрати за порушення грошового зобов`язання.
Відповідно до даних розрахунку, наведеного позивачем, розмір 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання становить 876 280,48 гривень.
Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Гефест" 876 280,48 гривень, а також  судовий збір.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Гефест" суму у розмірі 876 280,48 грн - 3% річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2010 року у справі №2-3205/2010.
Стягнуто пропорційно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Гефест" судовий збір у розмірі 13 144,21 грн.
Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Дзюбенко О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи.
Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що постанова Київського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року, якою замінено стягувача ПАТ "УкрСиббанк" на його правонаступника ТОВ "ФК "Гефест", оскаржена до Верховного Суду і по вказаній справі відкрито провадження.
За результатами розгляду касаційної скарги постанову Київського апеляційного суду скасовано, справу направлено на новий розгляд.
Звертає увагу, що згідно відомостей Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві на виконанні у відділі відсутні виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк".
Зазначає, що ТОВ "ФК "Гефест" неодноразово зверталось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в задоволенні яких було відмовлено.
Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
15 листопада 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ТОВ "ФК "Гефест" на апеляційну скаргу.
Посилається на необґрунтованість та безпідставність апеляційної скарги.
На спростування доводів апеляційної скарги в частині відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження чи для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання вказує, що заміна стороні у справі - це заміна в існуючому виконавчому провадженні або у виконавчому листі, на осіб які набули права вимоги. Відступлення права вимоги - це матеріальне правонаступництво.
Вказує, що процесуальне правонаступництво (заміна) не має відношення до матеріального правонаступництва (договору).
Звертає увагу, що договори про відступлення права вимоги відповідачі не оскаржували, а суди не ставили під сумнів перехід до ТОВ "ФК "Гефест" права вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Вказує, що попередній розмір судових витрат у суді апеляційної інстанції становить 13 500,00 гривень.
Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Гефест" судові витрати на правничу допомогу у розмірі 13 500,00 гривень.
В судовому засіданні адвокат Дзюбенко О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , доводи апеляційної скарги підтримала, просила суд її задовольнити.
Представник ТОВ "ФК "Гефест" - адвокат Гводь Р.М. заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольнивши позов, суд першої інстанції вказав, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки установлено прострочення боржниками виконання зобов`язань, відтак позов підлягає задоволенню з огляду на положення статті 625 ЦК України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.
З матеріалів справи убачається, що 05 жовтня 2010 року Святошинський районний суд міста Києва у справі №2-3205/2010 задовольнив позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" та стягнув солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 1 551 250,63 гривень, з яких: заборгованість за кредитним договором в сумі - 1 549 430,63 грн; судовий збір у розмірі 1 700,00 грн; витрати на інформаційно-технічне забезпечення 120 грн (а.с. 5-6).
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року відмовлено ПАТ "ДельтаБанк" у задоволенні заяви про заміну кредитора його правонаступником, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків пред`явлення виконавчого листа у справі за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року відмовлено ПАТ "ДельтаБанк" у задоволенні заяви про заміну кредитора його правонаступником, видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом ПАТ "УкрсибБанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 18 лютого 2018 року відмовлено ПАТ "ДельтаБанк" у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження та про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом ПАТ "УкрсибБанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
14 червня 2019 року між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ФК "Гефест" укладено договір №1517/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого продавець - ПАТ "Дельта Банк" передає у власність покупцеві - ТОВ "ФК "Гефест" майнові права, які виникли або можуть виникнути у майбутньому, зокрема право вимоги до боржників, майнових поручителів, фінансових поручителів, які виникли за укладеними договором та/або на інших підставах наведених у додатку №1 цього договору. Згідно пункту 1.3 права вимоги уважаються переданими покупцю з моменту підписання цього договору (а.с.7-9).
Згідно додатку №1 до договору №1517/к купівлі-продажу майнових прав від 14 червня 2019 року, такий містить інформацію про передачу прав вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , що виникли на підставі кредитного договору №11312033000 від 07 березня 2008 року та договору поруки №186357. Додаток містить суму заборгованості, яку ПАТ "Дельта Банк" відступив ТОВ "ФК "Гефест", а саме: 12 584 707,79 грн, з яких: тіло кредиту - 4 289 935,40 грн, відсотки - 8 294 772,39 грн (а.с.10-13).
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 18 вересня 2020 року відмовлено ТОВ "ФК "Гефест" у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому листі у справі за позовом ПАТ "УкрсибБанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року відмовлено ТОВ "ФК "Гефест" у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому листі у справі за позовом ПАТ "УкрсибБанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборнгованості.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 01 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "ФК "Гефест" про заміну сторони стягувача у виконавчому листі у справі за позовом ПАТ "Укрсиббанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Постановою Київського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ "ФК "ГЕФЕСТ" задоволено. Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 01 листопада 2021 року скасовано. Заяву ТОВ "ФК "ГЕФЕСТ" про заміну сторони на його правонаступника задоволено. Замінено ПАТ "УкрСиббанк" на його правонаступника ТОВ "ФК "ГЕФЕСТ" у цивільній справі №2-3205/1010 за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №11312033000 від 07 березня 2008 року (а.с. 14-20).
Постановою Верховного Суду від 05 квітня 2023 року скасовано постанову Київського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ "ФК "ГЕФЕСТ" залишено без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 01 листопада 2021 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 30 травня 2018 року залишено без задоволення касаційну ПАТ «Дельта Банк», рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Національний Банк України, Служба у справах дітей Святошинської РДА про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без змін.
Під час розгляду справи суд установив, що 07 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останньому надано кредит в розмірі 168 000 доларів США на строк до 07 березня 2018 року зі сплатою відсотків в розмірі 13,40 % річних.
08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу права вимоги, за яким ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 . 
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 13 травня 2013 року ПАТ "Дельта Банк" відмовлено у задоволенні заяви про заміну кредитора його правонаступником ПАТ "УкрСиббанк" у справі №2-3205/2010 (а.с. 52-56).
За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в тій частині, що у разі відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження чи для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа документу до виконання, відсутні і підстави для процесуального правонаступництва та стягнення 3% річних та інфляційних втрат з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 6 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18) дійшла висновку, що системне тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України у їх взаємозв`язку дає підстави для висновку, що натуральним є зобов`язання, вимога в якому хоча і існує, проте не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Положення статті 625 ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат як спеціальної міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання може бути застосовано до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, отже кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на захист в судовому (примусовому) порядку вимоги про нарахування 3% річних та інфляційних втрат.
У справі № 757/44680/15-ц, яка переглядалась Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, судами попередніх інстанцій встановлені обставини щодо спливу позовної давності за вимогами кредитора про стягнення заборгованості за кредитом та процентами за його користування і судовим рішенням, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову про їх стягнення, тому колегія суддів касаційного суду вважала вказане зобов`язання натуральним і дійшла висновку про відсутність у кредитора права нараховувати суми, визначені статтею 625 ЦК України.
У справі, що переглядається колегією суддів Київського апеляційного суду відсутні підстави уважати зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 натуральним, оскільки як установлено, Святошинський районний суд міста Києва у справі №2-3205/2010 заочним рішенням від 05 жовтня 2010 року задовольнив позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" та стягнув солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 1 551 250,63 гривень, з яких: заборгованість за кредитним договором в сумі - 1 549 430,63 грн; судовий збір у розмірі 1 700,00 грн; витрати на інформаційно-технічне забезпечення 120 грн.
Аналіз наведеного дозволяє зробити висновок, що вимоги ПАТ "Укрсиббанк", правонаступником якого є ТОВ "ФК "ГЕФЕСТ", про стягнення заборгованості за кредитним договором вже захищені у судовому (примусовому) порядку. 
Подібні висновки про застосування норм права наведено у постанові Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі № 759/4755/19 ( провадження № 61-14506св20). 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) зазначено, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання; наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.
Відтак, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що оскільки судами відмовлено ТОВ "ФК "ГЕФЕСТ" у задоволенні заяв про заміну сторони виконавчого провадження відсутні правові підстави для застосування положень статті 625 ЦК України. 
Доводів на спростування наведеного позивачем розрахунку, з яким погодився суд першої інстанції, апеляційна скарга не містить.
Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.
Відтак, згідно статті 375 ЦПК України апеляційний суд робить висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказав, що у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 500,00 гривень.
На підтвердження розміру заявлених судових витрат надано: договір про надання правової допомоги №16 від 15 червня 2020 року (а.с. 150-152), додаткову угоду №30 від 06 листопада 2020 року (а.с. 153); акт виконаних робіт від 10 листопада 2023 року на суму 13 500,00 гривень.
Відповідно до пункту 1.1. договору про надання правової допомоги клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати допомогу в обсягах та на умовах, передбачених цим договором.
Установлено, що 06 листопада 2023 року між АБ "Остащенко" та ТОВ "ФК "Гефест" укладено додаткову угоду №30 до договору про надання правової допомоги від 15 червня 2020 року.
За пунктом 1 додаткової угоди у зв`язку із необхідністю надання правової допомоги клієнту у справі №759/4324/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року у справі №759/4324/23 сторони погодили розмір гонорару адвоката адвокатського бюро, який склав 1 500,00 гривень за годину роботи.
Відповідно до пункту 2 додаткової угоди по результатом виконаних робіт сторони підписують акт виконаних робіт.
Відповідно до змісту акту виконаних робіт, підписаного АБ "Остащенко" та ТОВ "ФК "Гефест" в процесі надання правової допомоги клієнту у справі №759/4324/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року у справі №759/4324/23, адвокатським бюро виконано наступні роботи, вартість яких складає 13 500,00 гривень:
-                     консультація клієнта / 1 година 40 хвилин / 2 250,00 гривень;
-                     аналіз апеляційної скарги / 2 години 30 хвилин / 3 750,00 гривень;
-                     підготовка (написання) відзиву на апеляційну скаргу / 5 годин / 7 500,00 гривень.
Всього 9 годин 10 хвилин - 13 500,00 гривень.
Від сторони відповідачки заяв про неспівмірність заявлених витрат на професійну правничу допомогу не надходило.
Вирішуючи питання щодо визначення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідачки, апеляційний суд уважає , що виокремлення адвокатом таких видів робіт як консультація клієнта та аналіз апеляційної скарги як самостійного виду адвокатських послуг є необґрунтованим та охоплюються діями адвоката із складання відзиву на апеляційну скаргу.
Відтак, апеляційний суд робить висновок про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» на відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, 7500,00 грн.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Дзюбенко Олени Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
 
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року залишити без змін.
 
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» на відшкодування судових витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, 7500,00 грн.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повну  постанову складено 17 липня 2024 року.
 
Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         М.В. Мережко

                                                                                   В.В. Соколова