ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/496/24 Справа № 705/2974/24 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Гудзенко В. Л. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року                                                                                                     м.Черкаси   

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2024 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-
в с т а н о в и в:

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1  28.04.2024 о 07 год. 47 хв. на а/д М-05 Київ-Одеса 210 км, передав право керування транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з.  НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку та підтверджується тестом №123 здійсненим за допомогою газоаналізатора алкотестер Драгер 7510, який показав 1,04% проміле при допустимій нормі 0,2 % проміле, чим порушив вимоги п.2.9г ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області та виключити з неї застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він не був водієм та не здійснював керування автомобілем, а тільки несвідомо передав право керування транспортним засобом особі, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що про це йому стало відомо тільки після зупинки транспортного засобу поліцейськими та проходження водієм ОСОБА_2 , огляду на стан сп`яніння. Причиною зупинки транспортного засобу було порушення ПДР. Також, застосування судом першої інстанції адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами не відповідає загальним правилам накладення стягнення.
В судове засідання, призначене апеляційним судом на 13.09.2024 на 10:00 год., ОСОБА_1 не з`явилися. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Вважаю, що у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП перешкод для розгляду справи немає, а тому апеляційний розгляд можливо проводити у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення. 
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.254-256 КУпАП.
Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають. 
Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення Серія ААД627478 від 28.04.2024, згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 28.04.2024 о 07 год. 47 хв. на а/д М-05 Київ-Одеса 210 км, передав право керування транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з.  НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку та підтверджується тестом №123 здійсненим за допомогою газоаналізатора алкотестера Драгер 7510, який показав 1,04% проміле, чим порушив вимоги п.2.9г ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП
- копії протоколу про адміністративне правопорушення Серія ААД №627477 від 28.04.2024, згідно з яким вбачається, що 28.04.2024 о 07 год. 47 хв. на а/д М-05 Київ-Одеса 210 км, водій ОСОБА_2 , керувала транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з.  НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest 7510 прилад ARND – 0014, результат 1.04 % проміле, тест №123, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР; 
- рапорту поліцейського взводу патрульної поліції в м.Умань УПП в Черкаській області ДПП А.Пшеничного згідно якого вбачається, що 28.04.2024 перебуваючи на службі по забезпеченню публічної безпеки та безпеки дорожнього руху в екіпажі «РУБІЖ-12» о 07 год. 47 хв. на а/д М-05 Київ-Одеса 210 км. За порушення правил дорожнього руху, а саме: п.п. 11.5 ПДР України (рух в крайній лівій смузі не маючи наміру здійснити поворот ліворуч чи розвороту) було зупинено транспортний засіб Volkswagen Golf, д.н.з.  НОМЕР_1 . На місці було встановлено особу водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час спілкування з даним водієм було виявлено ряд ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Водієві ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці за допомогою приладу Драгер Alcotest 7510 прилад ARND – 0014 або у лікаря нарколога у медичному закладі на що останній погодився, результат огляду позитивний та становить 1.04 проміле. Також в подальшому було з`ясовано, що керування водієві передав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що також являється порушенням правил дорожнього руху, а саме: п.п. 2.9 Г. Було складено протокол ААД №627477 за ч.1 ст.130 КУпАП. Постанова ЕНА №2017197 за ч.2 ст.126 КУпАП щодо ОСОБА_2 Посвідчення водія не вилучалося, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не отримував. Щодо ОСОБА_1 протокол Серія ААД №627478 за ч.1 ст.130 КУпАП та постанова Серії ЕНА №2018071 за ч.2 ст.126 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі керування тверезому водію;
- відеозапису, переглянутого в суді апеляційної інстанції.
Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності. 
Судом першої інстанції встановлені обставини вчинення   ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив обґрунтований висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він не був водієм та не здійснював керування автомобілем, а тільки несвідомо передав право керування транспортним засобом особі, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Дані доводи суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 , складу інкримінованого правопорушення. Ні на відеозаписах, які містяться у справі, ні в протоколі про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_1 , був ознайомлений та підписав, він жодних зауважень не повідомляв, факт передачі права керування автомобілем не заперечував.
Твердження апелянта: «несвідомо передав право керування особі, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння», апеляційний суд розцінює, як специфічний, обраний особою, спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення, за яке передбачене суворе стягнення у виді значного штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до доводів апеляційної скарги, що застосування судом першої інстанції адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами не відповідає загальним правилам накладення стягнення.
Апеляційний суд наголошує, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП за якою ОСОБА_1 , визнано винуватим та накладено на нього адміністративне стягнення, безпосередньо передбачає позбавлення права керування транспортним засобом на певний строк. 
Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.33,36 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що стягнення є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню ОСОБА_1 , та таким що є достатнім для виховання останнього, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, та не містить його альтернативних видів.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
З огляду на викладене, вважаю, що постанова Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2024 року, щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя , - 

п о с т а н о в и в:

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба