Справа № 466/8789/23                         Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І. 
Провадження № 22-ц/811/545/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        09 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
секретаря: Назар Х.Б.
за участю: ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 13.09.2008 Виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, актовий запис №13.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що що між нею та ОСОБА_1 укладено шлюб, зареєстрований 13.09.2008 Виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, актовий запис №13. У шлюбі народилася дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач стверджує, що сімейне життя у них із відповідачем не склалося. Вони фактично не проживають разом та не ведуть спільного господарства протягом трьох років. Також зазначила, що відповідач неодноразово застосовував до неї та до їх доньки домашнє насильство психологічного характеру. Вважає, що примирення та збереження шлюбу не можливе. У зв`язку із чим змушена звернутися до суду.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2023 року позов задоволено.
Розірвано шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 13.09.2008 Виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, актовий запис №13.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) судового збору.
Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив   ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що висновок суду про те, що «між сторонами виникають сварки та конфлікти, які відбуваються в присутності дитини, що суперечить її інтересам» ґрунтується виключно на постановах Шевченківського районного суду міста Львова, які станом на момент ухвалення оскаржуваного рішення вже були скасовані Львівським апеляційним судом. Таким чином, зазначені судом обставини не могли слугувати обґрунтуванням наявності сварок між подружжям та ставитись у вину ОСОБА_1 . Тому обставини, які суд першої інстанції визнав встановленими, є недоведеними, що є підставою для скасування рішення суду. Крім того, ОСОБА_1 неодноразово зазначав, що його проживання окремо від позивача зумовлено спільною домовленістю і звичайно в майбутньому після закінчення судового провадження відповідач бажає повернутися до звичного спільного життя та продовжувати брати активну учать в піклуванні та вихованні спільної з дружиною дочки. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.
У судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача  ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.
ОСОБА_1 просив рішення суду першої інстанції скасувати, апеляційну скаргу задовольнити, покликаючись на доводи викладені у скарзі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з”ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішенням таким вимогам відповідає.
Матеріалами справи підтверджено, що 13.09.2008 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, актовий запис №13. 
У шлюбі народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судом встановлено, що у подружжя спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, між ними виникають сварки, які відбуваються в присутності дитини, що на думку суду є недопустимим для нормального психологічного розвитку дитини. У сторін різні погляди на життя та сімейні відносини. Вони з серпня 2023 року не проживають разом, не ведуть спільного господарства.
Також встановлено, що між сторонами виникають сварки та конфлікти, які відбуваються в присутності дитини, що суперечить її інтересам.
Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 110 СК України право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.
Як зазначила позивач в своїй позовній заяві, з відповідачем вони фактично припинили подружнє життя, примирення між позивачем та відповідачем неможливе, а подальше спільне життя як подружжя, а збереження шлюбу суперечить її інтересам, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Слід звернути увагу, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Крім цього, що на стадії апеляційного провадження сторонам було надано строк для примирення, однак такого не відбулося, сторони не примирилися. Позивач настоює на розірванні шлюбу.
Судом встановлено, що подружнє життя з відповідачем не склалося, за час спільного проживання вони виявили несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, не підтримують шлюбних відносин.
Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення – без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2023 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено: 12.07.2024

Головуючий                                                        

Судді