ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" вересня 2024 р.           Справа№ 911/3951/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Андрієнка  В.В.
суддів:            Шапрана  В.В. 
          Буравльова  С.І. 
 
секретар судового засідання - Чечотка Віктор Дмитрович
учасники справи:
від позивача: Роговий Микола Володимирович
від відповідача: Голосій Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія"
на рішення Господарського суду Київської області від 02.05.2024 (повний текст рішення складений 28.06.2024) 
у справі №911/3951/23 (суддя Рябцева О.О.)
за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз", 
до Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія", 
про стягнення 37    360 255,17 грн
УСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" про стягнення 37360255,17 грн., з яких 30736978,88 грн боргу, 474730,77 грн. 3 % річних, 356855,83 грн інфляційних втрат та 5791689,69 грн пені за договором розподілу природного газу № 09420DJRQDBT016 від 01.01.2016.
Рішенням Господарського суду Київської області від 02.05.2024 у справі №911/3951/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" (07400, Київська обл., Броварський р-н, місто Бровари, вул. Грушевського Михайла, будинок 3А, код 13711949) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" (08150, Київська обл., Фастівський р-н, місто Боярка, вул.Шевченка Т., будинок 178, код 20578072) 30736978,88 грн (тридцять мільйонів сімсот тридцять шість тисяч дев`ятсот сімдесят вісім грн 88 коп.) боргу, 5761068,11 грн (п`ять мільйонів сімсот шістдесят одна тисяча шістдесят вісім грн 11 коп.) пені, 473673,08 грн (чотириста сімдесят три тисячі шістсот сімдесят три грн 08 коп.) 3 % річних, 356855,83 грн (триста п`ятдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять грн 83 коп.) інфляційних втрат та 447942,91 грн (чотириста сорок сім тисяч дев`ятсот сорок дві грн 91 коп.) судового збору. В іншій частині позову відмовлено. 
Рішення обґрунтовано тим, що судом установлено факт порушення відповідачем умов договору  № 09420DJRQDBT016 від 01.01.2016 розподілу природного газу. 
Не погодившись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" подало апеляційну скаргу, у якій просило суд вважати поважними причини пропуску апелянтом строків на апеляційне оскарження та поновити їх, прийнявши до розгляду апеляційну скаргу КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА БРОВАРСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ БРОВАРСЬКОГО РАЙОНУ КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ "БРОВАРИТЕПЛОВОДОЕНЕРГІЯ" на рішення Господарського суду Київської області у справі № 911/3951/23 від 02 травня 2024 року. Скасувати рішення Господарського суду Київської області у справі № 911/3951/23 від 02 травня 2024 року в частині накладення на КП "БРОВАРИТЕПЛОВОДОЕНЕРГІЯ" штрафних санкцій, а саме: - 5 761 068,11 грн (п`ять мільйонів сімсот шістдесят одна тисяча шістдесят вісім грн 11 коп.) пені, - 473673,08 грн (чотириста сімдесят три тисячі шістсот сімдесят три грн 08 коп.) 3 % річних, - 356855,83 грн (триста п`ятдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять грн 83 коп.) інфляційних втрат. Зменшити розмір пені, 3 % річних та інфляційних витрат, задоволених рішенням Господарського суду Київської області у справі № 911/3951/23 від 02 травня 2024 року на 99,9 %.  
Апеляційна скарга зокрема обґрунтована тим, що за твердженням апелянта неможливо проведення взаєморозрахунків за розподіл природного газу відповідно статті 4 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" у зв`язку з відсутністю відповідної статті витрат Державного бюджету України.
13.08.2024 Позивачем  через систему «Електрониий суд»  було подано письмовий відзив на апеляційну скаргу у якому він просив суд рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з огляду на її безпідставність та необґрунтованість. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2024 клопотання  Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 02.05.2024 у справі №911/3951/23 задоволено, поновлено  пропущений строк на апеляційне оскарження. Зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від  02.05.2024 у справі №911/3951/23, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" на рішення Господарського суду Київської області від 02.05.2024 у справі №911/3951/23, розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" на рішення Господарського суду Київської області від 02.05.2024 у справі №911/3951/23 призначено  на 15.08.2024. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.08.2024 відкладено  розгляд справи до 23.09.2024. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.   
Судом установлено, що  04.01.2016 Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" (споживач) підписано заяву-приєднання № 09420DJRQDBT016  від 01.01.2016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), яка є додатком № 2 до типового договору розподілу природного газу.
Правовідносини між споживачем та газорозподільною організацією (АТ "Київоблгаз") врегульовані     Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газорозподільних систем, затвердженим     постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494     (Кодекс ГРМ),     постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 "Про затвердження Типового договору розподілу природного газу".
Відповідно до п. п. 3, 4 розділу 3 глави VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей     633,     634,     641,     642 Цивільного Кодексу України     за формою Типового договору розподілу природного газу.
Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.
Типова форма договору розподілу природного газу затверджена     постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №  2498 від 30.09.2015 
Отже, відповідач, підписавши заяву-приєднання № 09420DJRQDBT016, приєднався до умов типового публічного договору розподілу природного газу, затвердженого     Постановою НКРЕКП № 2498 від     30.09.2015 
Цей Типовий договір розподілу природного газу (договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1 договору).
Відповідно до п. 2.1. договору за цим договором Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.
Постановою НКРЕКП № 2080 від 07.10.2019  внесено зміни до Кодексу ГРМ та до Типового договору, відповідно до яких з 01.01.2020  запроваджується новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ, виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній рік.
Згідно з п. 2.2 договору обов`язковою умовою надання споживачу послуги  з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного у установленому  порядку та газорозподільної системи Оператора ГРМ.
Пунктом 3.1. договору зазначено, що наявність підтвердженого обсягу природного газу споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у установленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома споживача - його постачальником.
Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу (п. 6.3. договору).
У заяві-приєднанні № 09420DJRQDBT016 до умов договору розподілу природного газу визначений персональний ЕІС-код як суб`єкта ринку природного газу 56ХQ0000DJRQD003.
Згідно з пунктом 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.
Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.
Отже починаючи з 01.01.2020, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу здійснюються не на підставі визначених обсягів розподіленого (спожитого) природного газу за відповідний розрахунковий місяць, а виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача, яка визначається Оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього     Кодексу.
Відповідно до абзацу 1 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього     Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.
Абзацом 4 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що з 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього     Кодексу.          
Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.
На виконання вищезазначених вимог Кодексу ГРМ та договору позивачем здійснено розрахунок величини річної замовленої потужності сумарно по всіх об`єктах на розрахунковий календарний 2022  та 2023 рік, який відображено у акті приймання-передачі природного газу від 30.09.2022  №  ОГ00105518, який підписаний обома сторонами та скріплений печатками сторін.
      В акті №     ОГ00105518 від 30.09.2022 зазначено, що величина річної замовленої потужності на 2023 рік становить 28894767,15 куб. м, величина потужності, що розрахована для місячної плати у 2023 році, складає 2407897,25 куб. м.
При цьому, відповідно до п. 5.3 договору при здійсненні обліку спожитого природного газу споживачем, що не є побутовим, за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (м куб.) природного газу, приведений до стандартних умов згідно з вимогами, визначеними в Кодексі газорозподільних систем.
Оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем  за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.1 договору).
Постановою НКРЕКП "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT "Київоблгаз" від 22.12.2021 № 2752 установлено AT "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз": тариф на послуги розподілу природного газу з 01.01.2022 у розмірі 1,49 грн. за 1 куб. м на місяць (без урахування ПДВ). З  урахуванням ПДВ тариф становить 1,788 грн за 1 куб. м на місяць.
Листом від 04.01.2023  № 14/45 відповідач повідомив позивача, що в нього відбулись зміни в переліку обладнання, а тому він просить позивача вилучити з переліку точок розподілу природного газу РЗП, а також опломбувати вхідну засувку вузла обліку газу, у зв`язку із підключенням будинку, що розташований за адресою вул. М. Лагунової, 18б, до мереж централізованого опалення.
Отже щомісячний платіж за 2023 рік за надання послуги розподілу природного газу з урахуванням зменшення точок обліку становить 4289496,49 грн ((28894767,15 куб. м - 106200,10 куб. м) / 12  х 1, 788 грн за 1 куб. м).
Відповідно до п. 6.4. договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. 
Згідно з п. 6.6 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до 10 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.
Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.8 договору).
Згідно з п. 10 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ. Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, установленому законодавством. До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.
На виконання умов Типового договору позивач у період січня 2023  по серпень 2023  надав відповідачу послуги розподілу природного газу на загальну суму 34315971,94 грн, що підтверджується актами наданих послуг № ОГЯ83002868 від 31.01.2023  на суму 4289496,47 грн, № ОГЯ83006376 від 28.02.2023  на суму 4289496,59 грн, № ОГЯ83010493 від 31.03.2023  на суму 4289496,48 грн, № ОГЯ83014027 від 30.04.2023  на суму 4289496,41 грн,  № ОГЯ83018393 від 31.05.2023  на суму 4289496,52 грн, № ОГЯ83022827 від 30.06.2023  на суму 4289496,59 грн, № ОГЯ83025532 від 31.07.2023  на суму 4289496,36 грн та № ОГЯ83029957 від 31.08.2023  на суму 4289496,52 грн.
Вказані акти наданих послуг підписані представниками сторін та скріплені печатками сторін.
Отже у відповідача відповідно до п. 6.6 договору виникло зобов`язання з оплати наданих послуг.
Відповідачем за договором були здійснені оплати у період з 11.01.2023  по 23.05.2023  на загальну суму 33830766,83 грн.
Матеріали справи не містять доказів здійснення вказаних оплат за договором на загальну суму 33830766,83 грн. 
Відповідно до акта звіряння взаємних розрахунків  за договором № 09420DJRQDBT016  від 01.01.2016  за період з січня 2023 року  по серпень 2023 року, який підписаний представниками сторін та скріплений печатками, борг відповідача на початок періоду становив 30251773,77 грн.
Грошові кошти, які сплачені відповідачем у період з 11.01.2023 по 23.05.2023  зараховані позивачем спочатку на погашення заборгованості за попередні періоди, у зв`язку з чим за надані послуги за період з січня 2023  по серпень 2023  відповідачем сплачено 3578993,06 грн (33830766,83 грн - 30251773,77 грн).
Відповідно до п. 6.7 договору та п. 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ у разі відсутності графіка погашення заборгованості Оператор ГРМ має право грошові кошти, отримані від споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення.
Отже відповідач в повному обсязі не розрахувався за надані позивачем у період з січня 2023 року по серпень 2023 року послуги з розподілу природного газу, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі 30736978,88 грн (34315971,94 грн - 3578993,06 грн).
Наказом № 327 від 10.12.2021  Міністерства розвитку громад та територій України "Про внесення змін до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості" Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" внесено до вказаного реєстру.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" договір про організацію взаєморозрахунків - договір, який укладається учасниками процедури врегулювання заборгованості для погашення заборгованості та є підставою для проведення взаєморозрахунків відповідно до цього Закону.
Відповідачем не укладався договір про проведення взаєморозрахунків згідно зі ст. 4 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" або договір про реструктуризацію заборгованості згідно зі ст. 5 вказаного закону. 
Затвердження суми різниці в тарифах, без укладання вищезазначених договорів, не призводить до автоматичного врегулювання заборгованості, а тому заперечення відповідача не спростовують наявності його зобов`язання зі сплати боргу. 
Частиною 1  статті 530 Цивільного кодексу України     передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі статтями 525,     526 Цивільного кодексу України     одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не установлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього     Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Ураховуючи, що заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 30736978,88 грн за надані у період з січня 2023 року по серпень 2023 року послуги з розподілу природного газу на підставі договору № 09420DJRQDBT016 від 01.01.2016  розподілу природного газу на час прийняття рішення не погашена, розмір  вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 30736978,88 грн боргу. 
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 8.2 договору установлено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.
Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим договором.
Позивач просить стягнути 5791689,69 грн пені, нарахованої на заборгованість відповідача за кожним актом окремо з урахуванням дат виникнення заборгованості за загальний період з 11.02.2023  по 12.12.2023.   
Як було установлено судом, у відповідача відповідно до п. 6.6 договору виникло зобов`язання з оплати наданих послуг за актом надання послуг № ОГЯ83018393 від 31.05.2023  у строк до 12.06.2023  та за актом надання послуг № ОГЯ83029957 від 31.08.2023  у строк до 11.09.2023 
Отже, заборгованість за зобов`язаннями за травень 2023  у відповідача виникла 13.06.2023 , а за серпень 2023  виникла 12.09.2023  
Як було установлено судом, у відповідача відповідно до п. 6.6 договору виникло зобов`язання з оплати наданих послуг за актом надання послуг № ОГЯ83002868 від 31.01.2023  у строк до     10.02.2023 , за актом надання послуг № ОГЯ83006376 від 28.02.2023  у строк до  10.03.2023. 
Отже, заборгованість за зобов`язанням за січень 2023  у відповідача виникла 11.02.2023 а за лютий 2023  виникла 11.03.2023 , однак вказані дні є вихідними днями, а нарахування пені відповідно до п. 8.2 договору здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати, тобто з 13.02.2023  та 13.03.2023  відповідно. 
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що  сума пені, нарахованої на заборгованість відповідача за загальний період з 13.02.2023  по 12.12.2023  становить 5761068,11 грн.
Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України   боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що сума 3% річних, складає 473673,08 грн, сума  інфляційних втрат становить 356855,83 грн. 
Щодо вимог апелянта зменшити розмір пені, 3 % річних та інфляційних витрат на 99,9 %, колегія суддів відзначає наступне. 
Згідно із частиною першою     статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
За частиною другою     статті 233 Господарського кодексу України     якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Подібні норми також містить частина третя     статті 551 Цивільного кодексу України, яка визначає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Положення частини третьої     статті 551 Цивільного кодексу України     надають суду право зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Тобто зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин (частина третя     статті 551 ЦК України), господарський     суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності,     на власний розсуд     вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Окрім того, у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суду належить брати також до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання.     Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить     на розсуд суду.
Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.08.2023  у справі № 910/8725/22.
Водночас слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі     статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З матеріалів справи убачається, що відповідач не заперечує свого обов`язку щодо сплати грошових коштів, окрім пені, 3 % річних та інфляційних втрат, але неможливість своєчасної оплати пов`язує, зокрема з мораторієм на підняття тарифів з житлово-комунальних послуг та відсутності законодавчо врегульованого механізму розрахунків з компенсації різниці в тарифах. 
Судом установлено, що позивач у період січня 2023 року  по серпень 2023 року  надав відповідачу послуги розподілу природного газу, які відповідачем оплачені лише частково. Останній платіж, який був здійснений відповідачем в рахунок погашення заборгованості відбувся 23.05.2023. 
Відповідач станом на час прийняття рішення вже майже рік не здійснював жодної оплати за послуги розподілу природного газу. 
При цьому суд відзначає, що відсутність у відповідача необхідних коштів, в тому числі у зв`язку із скрутним фінансовим станом та відсутністю компенсації різниці в тарифах з боку держави, не є безумовними підставами для зменшення розміру штрафних санкцій. Збитковість діяльності підприємства є результатом провадження господарської діяльності відповідача як самостійним суб`єктом господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для зменшення розміру штрафних санкцій.
Апелянтом не доведено наявності виняткових обставин, що можуть бути підставою для зменшення розміру пені.
Як вже зазначалось, частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України установлено, що     боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 вказала, що відсотки річних, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника та не можуть розглядатися як спосіб отримання кредитором доходів.
У справі № 902/417/18 Велика Палата Верховного Суду допустила зменшення розміру відсотків річних з урахуванням конкретних обставин справи, а саме - встановлення процентної ставки річних на рівні 40 % та 96 % і її явної невідповідності принципу справедливості.
В той же час, у цій справі позивачем до стягнення заявлено відсотки річних у розмірі, передбаченому законом (частиною 2          статті 625 Цивільного кодексу України) - 3 %. 
Позиції щодо відсутності можливості зменшення відсотків річних нижче 3%, встановлених чинним законодавством, дотримується Верховний Суд у постанові від 15.06.2023 у справі 921/94/21.
Щодо зменшення інфляційних втрат суд зазначає, що інфляційна складова боргу не підлягає зменшенню на підставі          ст. 233 Господарського кодексу          України     та          ст. 551          Цивільного кодексу України, оскільки інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2  ст. 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Подібної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 07.09.2022 у справі № 910/9911/21.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення 473673,08 грн 3 % річних, 356855,83 грн інфляційних втрат  та 5761068,11 грн пені. 
Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів установила, що обставини, на які посилається скаржник - КП Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія", у розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду Київської області від  02.05.2024 у справі №911/3951/23, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Київської області від  02.05.2024 у справі №911/3951/23 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні. 
Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" на рішення Господарського суду Київської області від  02.05.2024 у справі №911/3951/23 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 02.05.2024 у справі №911/3951/23 залишити без змін.
3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 02.05.2024 у справі №911/3951/23
4. Витрати по сплаті судового збору покласти на Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія". 
5.  Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 27.09.2024

Головуючий суддя                                                            В.В. Андрієнко 

Судді                                                                                В.В. Шапран

                                                                                С.І. Буравльов