ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1474/24	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/5082/24 Категорія: 307000000 	Марцішевська О.М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       10 вересня 2024 року                                                                                            м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Гончар Н.І., Сіренка Ю.В.	
секретар 	Широкова Г.К.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача адвоката Коробкової Г.О. на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 10.07.2024 (повний текст складено 19.07.2024, суддя в суді першої інстанції Марцішевська О.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Черкаській області про визнання права власності на спадкове майно, треті особи без самостійних вимог – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 

в с т а н о в и в :

у квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.
Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_4 та позивач звернувся до Другої Черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була відкрита спадкова справа № 70585951. 
Інших спадкоємців вона не має.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з квартири за адресою АДРЕСА_1 та невиплаченої пенсії в розмірі 176 668,47 грн. 
Позивачу було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру. Щодо право на спадщину на недоотриману пенсію спадкодавця державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори Перкалюк С. В. повідомлено, що свідоцтво про право на спадщину на грошові кошти, а саме на заборгованість ГУ ПФУ у Черкаській області згідно рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/4833/21 від 18.08.2021, відповідно до матеріалів спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 не буде видано, оскільки вони не входять до складу спадкового майна.
Щодо право на спадщину на недоотриману пенсію спадкодавця, ГУ ПФУ у Черкаській області у листі повідомило Другу Черкаську нотаріальну контору, що до ст. 61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові й залишилися неодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини.
Так 18.08.2021 рішенням Черкаського окружного адміністративного суду зобов`язано ГУ ПФУ у Черкаській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 на підставі довідки державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Черкаській області №33/44/1-М-276/08-1637 від 28.05.2021 та виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум з 01.12.2019.
20.01.2022 ГУ ПФУ в Черкаській області надано відповідь на звернення ОСОБА_4 в якій зазначено, що розмір пенсії після перерахунку становить 13215,18 грн. та загальна сума доплати пенсії за період із 01.12.2019 до 31.01.2022 становить 176668,47 грн.
Відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 у справі № 580/4833/21 ГУ ПФУ у Черкаській області було перераховано пенсію спадкодавця, внаслідок чого у відповідача перед ним утворилась заборгованість у виплаті пенсії в розмірі 176668,47 грн.
Вказану заборгованість відповідачем до смерті ОСОБА_4 виплачено не було, що обумовило звернення з цим позовом до суду.
Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 10.07.2024 позовні вимоги у справі відхилено з посиланням на те, що позивачем не доведено наявність підстав для спадкування нарахованої, але не одержаної пенсії спадкодавця, передбачених статтею 1227 ЦК України, зокрема, відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Також позивачем не надано постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на підтвердження перешкод для оформлення відповідних спадкових прав у нотаріальному порядку. 
Суд зауважив, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування (постанова Верховного Суду у справі № 280/4/18 від 19.01.2022).
Проте позивач заявив вимогу про визнання права власності у порядку спадкування за відсутності інших спадкоємців, однак не залучив в якості відповідача відповідний орган місцевого самоврядування - Черкаську міську раду.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача адвокат Коробкова Г.О. подала 09.08.2024 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позов. Скаржник зазначає, що позивач вчинив усі необхідні дії для успадкування суми пенсії, що підлягали виплаті спадкодавцеві. ОСОБА_4 за життя було здійснено перерахунок пенсії на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 у справі №580/3788/22 на суму 176668,47 грн., отже позивач набув право на отримання нарахованої, але не виплаченої доплати до пенсії своєї дружини. Згідно листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» є помилкою залишення без руху позовної заяви, у якій неправильно визначено відповідача.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. 
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що 14.07.1979 між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб у Шполянському відділі ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 111.
18.08.2021 рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/4833/21, яке набрало законної сили, визнано протиправною відмову ГУ ПФУ у Черкаській області щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_4 на підставі довідки державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Черкаській області №33/44/1-М-276/08-1637 від 28.05.2021, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення.
Зобов`язано ГУ ПФУ у Черкаській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 на підставі довідки державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» №33/44/1-М-276/08-1637 від 28.05.2021 та виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум з 01.12.2019.
20.01.2022 ГУ ПФУ в Черкаській області надано відповідь про те, що виплату доплати пенсії, нарахованої на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 580/4833/21, яка перевищує бюджетні призначення на рік, буде здійснено за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.
28.02.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть відділу ДРАЦС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 734.
Таким чином ОСОБА_4 за життя було нараховано суми недоотриманої пенсії, однак вони не були виплачені. Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Після смерті ОСОБА_4 на підставі заяви позивача ОСОБА_1 заведена спадкова справа № 145/2023 від 29.04.2023. У заяві заявник зазначає, що є інші спадкоємці, а саме ОСОБА_3 – син померлої, ОСОБА_2 – дочка померлої.
Відповідно до листа ГУ ПФУ в Черкаській області від 14.11.2023 ОСОБА_4 перебувала на пенсійному обліку в ГУ як одержувач пенсії відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Пенсію ОСОБА_4 ГУ виплатило по лютий 2023 року включно. Виплати пенсіонерові, які залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю не включаються до складу спадщини.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину виданого державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В. позивач ОСОБА_1 отримав спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , яка складається з квартири АДРЕСА_2 .
Листом від 10.10.2023 ГУ ПФУ в Черкаській області надано відповідь про те, що, оскільки рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 у справі №580/4518/20, від 18.08.2021 у справі № 580/4833/21, від 28.09.2022 у справі № 580/3788/22 винесено на користь ОСОБА_4 , виплачувати ОСОБА_1 нараховані на виконання рішень суду доплати пенсії за період з 01.01.2016 до 31.12.2020, з 01.12.2019 до 31.01.2022, та з 01.12.2019 до 30.11.2022 підстав немає. Відповідно до ст. 61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини.
Вважаючи, що невиплачені суми пенсії спадкодавця-дружини позивача увійшли до складу спадщин, яку він прийняв, однак оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку не зміг, до суду було спрямовано позов у цій справі про визнання права власності на спадкове майно.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають таке правове рулювання.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (ст. 1219 ЦК України).
За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За нормами ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (ст. 1227 ЦК України).
Верховний Суд у постанові від 14.02.2022 у справі №243/13575/19 зазначив, що тлумачення ст. 1227 ЦК України доводить, що цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (ст. 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до ст. 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (ст. 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (ст. 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (ст. 1281 ЦК). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом.
Положення ч.ч. 2, 3 ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості – переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.09.2020 (справа №428/6685/19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Згідно зі ст. 46 цього ж Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Аналіз указаних норма дає підстави для висновку, що спадщина є сукупністю прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходить від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті. Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку.
Суми пенсії, які не були одержані спадкодавцем за життя, входять до складу спадщини за сукупності наступних умов: -спадкодавець за життя мав право на їх одержання та не реалізував це право; - після смерті спадкодавця відсутні члени його сім`ї (або їх неможливо встановити).
Судом з`ясовано, що за життя ОСОБА_4  не було виплачено нараховану пенсію в сумі 176668,47 грн., що при апеляційному перегляді під сумнів не ставиться, позивач прийняв спадщину, а інших спадкоємців, що її прийняли, не встановлено і такі до Пенсійного фонду з указаного приводу не звертались, а відповідач відмовився виплатити позивачу зазначені успадковані кошти.
Оскільки позивач ОСОБА_1  є особою, яка постійно проживала з померлою однією сім`єю, однак не отримав недоотриману пенсію  своєї дружини  за таким  статусом,     при цьому , є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, тому вищевказані пенсійні виплати увійшли до її складу.
За таких обставин ГУ Пенсійного фонду України у Черкаській області зобов`язане виплатити позивачу  ОСОБА_1 недоотримані ОСОБА_4 за життя суму пенсії, яка була їй нарахована, в розмірі 176668,47 грн грн.
Такий підхід також застосований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09.10.2019 у справі №355/323/17, від 16.12.2020 у справі №428/12730/19, де суд, вирішуючи питання наявності у особи права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії) її померлого чоловіка вказав, що аналіз ст.ст. 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але неодержаної пенсії (доплат до пенсії). Суд виходив з того, що визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини. При цьому, позивач як спадкоємець за законом в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка, а тому набула права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії). Суд також наголосив, що стягнення у судовому порядку нарахованої на підставі вказаних рішень, але невиплаченої спадкодавцю за життя суми пенсії, не призведе до подвійного стягнення з держави одних і тих самих сум.
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено наявність підстав для спадкування нарахованої, але не одержаної пенсії, передбачених статтею 1227 ЦК України, зокрема, відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум, а також постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, адже за змістом вказаної статті ЦК відповідні кошти пенсійних нарахувань мають бути передані спадкоємцеві чи шляхом добровільної виплати Пенсійним фондом чи у спосіб їх включення до складу спадщини та подальшої виплати Пенсійним фондом. Тобто метою прийняття зазначеної норми закону є перехід права власності на пенсійні виплати від особи, яка за житті мала на них право, до її спадкоємців, а надмірна формальність у трактуванні порядку реалізації такого права буде чинити перешкоди для його фактичного втілення.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався у визначені законодавством строки до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яке стосовно пенсійних виплати йому видане не було, тобто позивач з цих підстав отримав можливість захищати свої спадкові права у судовому порядку.
Міркування суду першої інстанції про те, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності – відповідний орган місцевого самоврядування, не свідчать про те, що наявні перешкоди для захисту прав позивача у цій справі на спадкування пенсійних виплат, враховуючи відсутність інших спадкоємців та неможливість оформити відповідні права у нотаріальному порядку.
Апеляційний суд не може погодитися з позицією відповідача у справі про наявність правових підстав для відмови в позові з посиланням на вимоги ст. 61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з огляду на таке.
Відповідно до ст. 61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Норми ст. 61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не можуть бути прийняті до уваги, так як прямо суперечать ст. 1227 ЦК України та вказаним вище спеціальним нормам пенсійного законодавства з цього питання.
Твердження відповідача, що недоотримана пенсія спадкодавцю за життя не була виплачена у зв`язку із відсутністю відповідного фінансування, жодним чином не впливає права позивача на стягнення недоплаченої пенсії на його користь як спадкоємця особи, яка за життя набула право на дану пенсію, однак так її й не отримала. 
Таке право позивача передбачено цивільним законодавством і не може обмежуватися через відсутність відповідного фінансування.
При цьому ЄСПЛ у справі «Кечко проти України» у рішенні від 08.11.2005 року, справі «Бакалов проти України» у рішенні від 30.11.2004 року та у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 року зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
Судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Відтак, особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 10.07.2024 у даній справі слід скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права – ст. 1227 ЦК України, та прийняти постанову про задоволення позовних вимог.
Отже подана представником позивача апеляційна скарга підлягає до задоволення.
На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій у зв`язку з тим, що скаржник є особою з інвалідністю І групи, потрібно віднести на рахунок державного бюджету на підставі приписів п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу – задовольнити.
Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 10.07.2024 у даній цивільній справі– скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Черкаській області про визнання права власності на спадкове майно – задовольнити частково.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 176668,47 грн. 
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій віднести на рахунок державного бюджету.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.
Повну постанову складено 11.09. 2024.

Суддя-доповідач

Судді