Справа № 734/2251/23 	Головуючий у 1 інстанції Домашенко Ю. М. 	
Провадження № 33/4823/560/24 	  	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП.    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

Розглянув у  м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 16 травня 2024 року,

                                    В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий по АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору.

Як установив суд, 29 травня 2023 року о 09 год. 74 хв. по вулиці 8-го Березня, буд. 84, у м. Остер, Чернігівського району та області, ОСОБА_1 керував мотоциклом Sнineray XY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота; виражене тремтіння пальців рук. На порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити. Мотивує тим, що  у судовому засіданні місцевого суду його захисник долучила докази на підтвердження того, що він хворіє та не має можливості прибути до суду, однак судом вказані доводи були відхилені, а він особисто та безпосередньо не мав можливості надати свої пояснення у суді.
Вину у даному обвинуваченні не визнає, оскільки до лікаря-нарколога їхати йому не пропонували, він би не відмовився. Про наявне у матеріалах справи направлення до лікувального закладу він дізнався лише тоді, коли ознайомився з матеріалами справи. Протокол про адміністративне правопорушення підписав, та пояснив, що не згоден.

На  апеляційний  розгляд ОСОБА_1   не прибув, подав заяву про перенесення розгляду через те, що він бажає замінити захисника у провадженні.
З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , разом з доданими до нього матеріалами, був одержаний районним судом  31 травня 2023 року.
На порушення усіх можливих строків судового розгляду, справа була розглянута лише 16 травня 2024 року, майже через рік після надходження до суду, судові засідання переносилися  за клопотаннями захисника  адвоката  Лущик О. М., яка не могла прибути на виклик суду і просила без її участі судове засідання не проводити, не вказуючи причин поважності не прибуття,  самого  ОСОБА_1 , який подавав довідки про перебування його на амбулаторному лікуванні і просив  відкласти розгляд.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, своєю поведінкою та діями сприяти як найшвидшому судовому розгляду,  чого з боку апелянта,  не вбачається. Подання до апеляційного суду заяви про перенесення розгляду справи через необхідність скористатися правовою допомогою, апеляційний суд розцінює як зловживання процесуальними правами з боку ОСОБА_1 , який був повідомлений про день і час розгляду справи із значним проміжком часу до проведення апеляційного розгляду і мав реальну можливість запросити іншого  захисника.

Дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 266 КУпАП, поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення додані матеріали відеозаписів, з яких видно, як ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом Sнineray XY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під`їжджаючи до місця свого проживання, заїхав на тротуар, де його заносить і він падає. Працівники поліції ідуть за ним, під`їжджають до нього та запитують: «Що ви творите?». Під час  спілкування з водієм, у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, а тому була пред`явлена вимога  пройти медичний огляд на місці зупинки  чи проїхати до найближчого медичного закладу. 
Водій ОСОБА_1 постійно намагався домовитись з працівниками поліції. На неодноразові вимоги працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі,         ОСОБА_1    ухилявся від відповіді, постійно намагаючись вирішити це питання в заборонений законом спосіб. 
Такі дії водія працівником поліції були сприйнятті як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, про що поліцейським було наголошено ОСОБА_1 . Також поліцейським було повідомлено, що за таких обставин ним буде складений протокол про адміністративне правопорушення, що і було зроблено.
Запаху алкоголю відеокамера не передає, проте по уповільненій розмові та рухах були розумні підстави підозрювати про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Відмова від виконання вимоги поліцейських пройти медичний огляд була очевидною. ОСОБА_1 затягував час, прямо не відповідав на запитання та намагався домовитись з поліцейськими про покращення свого становища, проте свого обов`язку як водій, не виконав.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Виконання названого пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.
Поліцейські не повинні були умовляти водія пройти огляд, достатньо було пред`явити одну вимогу, за відмову від виконання якої настає відповідальність.
Протокол про адміністративне правопорушення із доданим до нього у встановленому порядку відеозаписом, у сукупності поза розумним сумнівом підтверджують факт керування ОСОБА_1 мотоциклом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не направили його на проходження огляду до закладу охорони здоров`я, спростовуються даними відеозапису, на якому видно, що водій неодноразово ухиляється від відповіді про проходження огляду як на місці зупинки, так і у лікарні, після чого поліцейські стали складати протокол про адміністративне правопорушення. Примусова доставка водія в лікарню для проведення медичного огляду на стан сп`яніння, законом не передбачена.
Незгода з діями поліцейських не звільняла водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я. Пункт 2.5 Правил дорожнього руху носить імперативний характер, з боку працівників поліції не було допущено жодних порушень.
Крім того, видача направлення на медичний огляд водію, який відмовився його проходити у медичному закладі, чинним законодавством не передбачена. Направлення є підставою для проведення медичного огляду лікарем, водія, якого доставив на огляд поліцейський, чого у даному випадку не було. Самостійно медичний огляд ОСОБА_1 не проходив.
Отже, ОСОБА_1 наголошуючи на тому, що поліцейськими та судом були порушені його права, не звернув уваги на те, що докази таких порушень відсутні, у той час як він сам, окрім прав, наділений ще і обов`язками, які повинен неухильно виконувати.
Якщо ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції забезпечив своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та ухвалив обґрунтоване рішення про накладення стягнення.
Положення ч. 3  ст. 268 КУпАП  не забороняють розгляд такої категорії справ у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і яка умисно,  під будь- яким приводом затягує судовий розгляд справи та зловживає своїми процесуальними правами.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 16 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Антипець