П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  273/1864/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Самойленко Л.М.   
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М. 
 
23 липня 2024 року                                                                                                      м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Ватаманюка Р.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 07 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання незаконною постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та скасування даної постанови, 

В С Т А Н О В И В :

у липні 2023 року адвокат Чорноус А.А. звернувся до Баранівського районного суду Житомирської області в інтересах ОСОБА_1 із адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову серії БАБ №921073 від 25.07.2023 року за ч.1 ст.121-3 КУпАП про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1190,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно оскаржуваної постанови його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. До адміністративної відповідальності його було притягнуто за те, що нібито він 25.07.2023 року о 23 год. 35 хв. на автодорозі Дубрівка-Висока Піч керував транспортним засобом, номерний знак якого не освітлювався, чим порушив ПДР України.
Позивач посилався на те, що поліцейський після зупинки, яку грубо здійснив "підрізавши" автомобіль позивача не подаючи світлових та звукових сигналів, не представився та не повідомив його про причину зупинки. Підстав для зупинки транспортного засобу не було, порушень ПДР не допускав. Позивач, вважає постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною та звернувся до суду з даним позовом.
Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 07 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
Вказує, що розглянувши дану справу без участі його, як представника позщивача та участі позивача - ОСОБА_1 , суд зазначив у рішенні про нашу неявку втретє, хоча належним чином були повідомлені, однак вказана позиція суду не стверджується відповідними доказами про належне повідомлення.
Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд послався на доказ керування ОСОБА_1 автомобілем, у якому нібито не освітлювався номерний знак - відеозапис з відеореєстратора. Вважає таке посилання помилковим, так як даним відеозаписом чітко не встановлено того, що номерний знак не освітлюється.
Зауважує, що відповідно до відеозапису, на який посилається суд, відсутній запис світлової та звукової вимоги поліцейських ОСОБА_1 щодо зупинки транспортного засобу, а зупинили вказаний автомобіль з порушенням самими Правил дорожнього руху шляхом “підрізки”, створивши при цьому аварійну ситуацію.
22 липня 2024 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду від представника відповідача ГУНП в Житомирській області надійшов відзив на апеляційну скаргу. У поданому відзиві відповідач просить відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги з огляду на те, що будь-яких порушень з боку поліцейських вчинено не було, а постанову винесено на підставі доказів, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 вказаних в ній правопорушень.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2024 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
В судове засідання сторони не з"явилися тоді як про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. 
Відповідно до ст.311 КАС України справа переглядається в порядку письмового прповадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25.07.2023 року поліцейським СРПП ВП №1 Звягельського РУП ГУНП в Житомирській області молодшим лейтенантом поліції Кучером Сергієм Юрійовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №921073, якою на позивача накладено штраф в розмірі 1190 грн., за те, що він цього ж дня о 23 год 31 хв по автодорозі Дубрівка-Висока Піч керував транспортним засобом з неосвітленим державним номерним знаком в темну пору доби, без вогнегасника, чим порушив п.п.2.9 в, 31.4.7 є ПДР, чим скоїв адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст.121-3, ст.125 КУпАП.
Позивач, не погодившись з винесеною постановою щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП звернувся з даним позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не встановив порушень зі сторони відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП щодо ОСОБА_1 , тому дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353-XII передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Статтею 16 Закону України "Про дорожній рух" визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу, які містять і те, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За змістом п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі -ПДР) зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з ч.1 ст.121-3 КУпАП визначена відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в т.ч. прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
За приписами п.2.9 "в" Правил дорожнього руху водію забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Як свідчить зміст спірної постанови, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він керував ТЗ з неосвітленим номерним знаком.
Згідно п.1 ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
У відповідності до положень п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з положеннями ч.2 ст.77 КАС України  в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеореєстратори.
Так, судом досліджено відеозапис подій, зроблений 25.07.2023 року за допомогою відеореєстратора та службової нагрудної відеокамери поліцейських, який знаходиться в матеріалах адміністративної справи і записаний на dvd-диск, наданий відповідачем. В постанові серії БАБ №921073 від 25.07.2023 року в п.7 зазначено, що до постанови додається відео з технічного засобу.
З відеозапису наявного у матеріалах справи  встановлено, що 25.07.2023 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2102, який зупинили працівники поліції, оскільки на даному транспортному засобі в темну пору доби не освітлювався державний номерний знак, що є порушенням Правил дорожнього руху.
Колегія суддів зазначає, що у відповідності до положень Закону України "Про Національному поліцію" досліджений відеозапис є належним та допустимим доказом по справі, оскільки в даному відеозаписі зазначено дату та час вчинення правопорушення, яке допустив ОСОБА_1 .
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач відповідно до ст.77 КАС України навів підтверджуючі докази правомірності прийняття оскаржуваної постанови, тим самим спростував доводи позивача, вказані в позовній заяві про неправомірність зупинки його транспортного засобу. Судом не встановлено порушень зі сторони відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП щодо ОСОБА_1 .
Отже, з огляду на вищезазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, а постанову серії БАБ №921073 від 25.07.2023 р., винесену поліцейським СРПП ВП №1 Звягельського РУП ГУНП в Житомирській області молодшого лейтенанта поліції Кучером Сергієм Юрійовичем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_1 за ч.1 ст.121-3, ст.125 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1190,00 гривень залишити без змін.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 07 травня 2024 року відповідає.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Баранівський районний суд Житомирської області не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін. 

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 07 травня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

          
Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Ватаманюк Р.В.