Справа № 939/261/24                                                            Головуючий в суді І інстанції - Міланіч А.М.
Провадження № 33/824/2719/2024                                                                       Головуючий - Олійник В.І. 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
17 червня 2024  року                                                                                               м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Лисака Максима Юрійовича - захисника ОСОБА_2 на постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 11 квітня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає по АДРЕСА_1 , за ч.5 ст. 126 КУпАП, -
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Бородянського районного суду Київської області від 11 квітня 2024 року  ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн. 
Не погоджуючись з постановою суду,  Лисак М.Ю. - захисник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та направити справу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП на доопрацювання до УПП в Київській області.
Скаргу обґрунтовує тим, що відомості, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема в частині зазначення державного номерного знаку автомобіля, яким керував ОСОБА_2 .
Звертає увагу суду, що у графі «до протоколу додаються» зазначені лише відео з бодікамер. Жодного іншого документу у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено.
Вважає, що єдиним допустимим та належним доказом того, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП 15 січня 2024 року може бути лише належним чином засвідчена копія зазначеної постанови, із відміткою, чи вручалась/надсилалась така постанова ОСОБА_2 . 
Тому вважає, що у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи такої постанови, суд не має змоги однозначно встановити чи вчиняв ОСОБА_2 адміністративне правопорушення за ст. 126 КУпАП повторно.
Про день і час розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином шляхом надсилання повістки на електронну адресу адвоката Лисака М.Ю. - захисника ОСОБА_2 До суду апеляційної інстанції не з`явився, причини неявки не повідомив.
Через неявку в судове засідання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд з огляду на положення ч.6 ст.294 КУпАП вважає за можливе розглянути дану апеляційну скаргу у його відсутність.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Висновок, викладений у постанові судді Бородянського районного суду Київської області від 11 квітня 2024 року про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Частиною четвертою статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до частини п`ятої статті 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідно до п.п. "а" п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Таким чином, частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч.2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд встановив з наведенням відповідних мотивів.
Факт скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення та його винуватість підтверджується доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення протоколі серії ААД №510018 від 31 січня 2024 року, який ним підписаний без буль-яких заперечень та зауважень; довідкою адмінпрактики, з якої вбачається, що ОСОБА_2 ,                  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15 січня 2024 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП (водій керував транспортним засобом, не маючи права керування ним та не мав посвідчення водія відповідної категорії), за постановою Управління патрульної поліції в Чернігівській області ЕНА/1248784; довідкою ст. інспектора ВАП БПП в с. Чайки УПП у Київській області ДПП, з якої вбачається, що згідно обліково-реєстраційних баз даних ІІПС «ІПНП» встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягувався протягом року до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП 15 січня 2024 року, тому відповідно до ч.5 ст.126 КУпАП при повторному вчиненні будь-якого з порушень, передбачених частиною другою-четвертою цієї статті дану справу слід кваліфікувати за ч.5 ст.126 КУпАП; відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського, з якого вбачається, що водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом, не маючи права керування.
Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність у апеляційного суду відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений з дотриманням вимог ст.256 КУпАП, тому у суду відсутні підстави для визнання протоколу недопустимим доказом.
Будь - яких обґрунтованих відомостей, які б ставили під сумнів достовірність та належність зібраних у справі доказів, вказували б про порушення вимог ст.266 КУпАП під час їх отримання, а також об`єктивність поліцейських у справі, суду не надано, їх зацікавленість під час провадження у справі стосовно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності теж не встановлена.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Дії ОСОБА_2 обґрунтовано кваліфіковані за ч.5 ст.126 КУпАП.
Надавши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до вимог ст.252 КУпАП, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_2 повторно притягається до адміністративної відповідальності протягом поточного року за ст.126 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги суд не може прийняти до уваги, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, зазначене ним порушення спростовується матеріалами справи, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, з матеріалів справи не вбачається і вони не знайшли свого підтвердження.
Враховуючи викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки суду не спростовані доводами апеляційної скарги.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова судді Бородянського районного суду Київської області від 11 квітня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності на підставі ч.5 ст.126 КУпАП є обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а відтак, апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Лисака Максима Юрійовича - захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 11 квітня          2024 року залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.       
 
Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                       В.І. Олійник