ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова 
Іменем України 

18 вересня 2024 року      
м. Харків

Справа № 636/3608/24      
Провадження № 22-ц/818/2720/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Пилипчук Н.П. ,
суддів: Маміної О.В., Мальованого Ю.М.,
за участю секретаря судового засідання : Львової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 30 травня 2024 року, постановлену суддею Оболєнською С.А., -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В обгрунтування скарги зазначає, що на виконанні органу ДВС перебуває виконавчий лист по справі 617/1550/15-ц про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/4 доходів боржника. Постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області Немченко Д.О. від 31 січня 2017 року звернуто стягнення на доходи боржника у розмірі 1/4 доходу безпосередньо на рахунок стягувача, постанова направлена на виконання до військової частини НОМЕР_1 . Грошове забезпечення у період з 01 липня 2023 складає орієнтовно 25 144грн. Отже, розмір стягнутих аліментів не має перевищувати 6500грн. Разом з тим, замість цього військова частина утримувала кошти в сумі понад 30 000грн, щомісячно із додаткової винагороди. Зазначає, що додаткова винагорода, яка виплачується на період воєнного стану, належить до одноразових видів грошового забезпечення і не включається до переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. За таких обставин, дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості по сплаті аліментів із сум призначеної додаткової винагороди є незаконними.

Просить суд:
визнати протиправними бездіяльність державного виконавця в межах виконавчого провадження 52641254 щодо не проведення перерахунку заборгованості ОСОБА_1 відповідно до заяви (вимоги) від 06.05.2024;
зобов`язати державного виконавця у виконавчому провадженні 52641254 провести перерахунок розміру заборгованості ОСОБА_1 з урахуванням переплати, яка виникла внаслідок необґрунтованого утримання сум аліментів з суми додаткової винагороди військовослужбовця, отриманої відповідно до постанови КМУ №168 від 08 лютого 2022 року за період з 01 липня 2023 року по 30 квітня 2023 року;
прийняти рішення, яким тимчасово зупинити стягнення у виконавчому провадження 52641254 до ліквідації суми переплати;
захистити права та законні інтереси заявника в інший ефективний спосіб, передбачений законом.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 30 травня 2024 року скаргу ОСОБА_1 – залишено без задоволення.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати за сплату судового збору в розмірі 605,60грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , просить суд ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про задоволення його скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції обгрунтував свою позицію виключно постановою Верховного Суду по справі №209/3260/13-ц, яка є абсолютно нерелевантною (в цій справі спірні правовідносини існували у березні-жовтні 2022 року, тобто до того, як підходи до виплати грошового забезпечення військовослужбовців кардинально змінилися з 01 лютого 2023 року). Вказує, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. При цьому, до останніх належать винагороди, допомоги. Додаткова винагорода визначена постановою КМУ від 28 лютого 2022 року №168 належить до одноразових видів грошового забезпечення. Водночас пунктом 8 постанови КМУ від 26 лютого 2993 року №146 передбачено, що в тому числі з військовослужбовців ЗСУ, Держприкордонслужби, утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру. Тому вважає, що пункт 8 вказаної постанови може застосовуватися лише до додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану та маэ постійний характер (тобто до лютого 2023 року), оскільки з лютого 2023 року додаткова винагорода на період воєнного стану віднесена до категорії грошового забезпечення, що не має постійного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про залишення скарги без задоволення суд першої інстанції виходив з того, що нарахування аліментів державним виконавцем проведено відповідно до норм чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Згідно ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.448 ЦПК України).

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, право на звернення зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за правилами цивільного судочинства пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого згідно з ЦПК України, та його примусовим виконанням відповідним органом, а також у випадку якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що згідно довідки в.о. начальника відділу Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нагорної К. від 08.05.2024 №59714 у відділі перебуває виконавче провадження АСВП №52641254, з виконання виконавчого листа №617/1550-ц 2/617/77/16 від 29 червня 2016 року, виданого Вовчанським районним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 27серпня 2015 року до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
29 серпня 2016 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП №72769317). 
31 січня 2017 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено військовій частині НОМЕР_2 до виконання (а.с.11).

Відповідно до архівних відомостей №1 за період з січня 2023 по грудень 2023 та з січня 2024 по квітень 2024, наданих НОМЕР_3 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України, відрахування та виплати із доходів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , згідно постанови ВП №72769317, за період з липня 2023 року по квітень 2024 року, нараховувались з винагороди 100 000грн (а.с. 16, 17).

З липня 2023 року нарахування аліментів боржнику ОСОБА_1 здійснено на всі види грошового забезпечення, в тому числі додаткову винагороду, що підтверджено довідкою про доходи, отриманої з військової частини НОМЕР_1 (а.с.14-15 ).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (частина перша 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000грн.пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України, деяким іншим особам визначається відповідно до Наказу Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам».

Відповідно до пункту 2 Розділу І Наказу № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Так, щомісячні основні та додаткові види виплачуються в поточному місяці за минулий. Одноразові додаткові види в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №44 (застосовуються з 01 лютого 2023 року) внесено зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам від 07 червня 2018 року №260, згідно яких додаткова винагорода визначена Постановою КМУ від 28 лютого 2022 року №168 належить до одноразових видів грошового забезпечення.

Так, згідно абзацу шістнадцятого пункту 2 розділу I Порядку № 260 (із змінами, зареєстрованими в Міністерстві України 30 січня 2023 року), встановлено, що до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено.:

Відповідно до Постанови КМУ від 26 лютого 1993 року №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», зокрема п.п 2 п.1 утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати.

При цьому, пунктом 8 цієї ж постанови, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Стаття 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок стягнення аліментів.

Так, відповідно до ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч.ч. 4, 8, 13 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику в тому числі у разі подання заяви стягувачем або боржником. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

У даному випадку державний виконавець діяв відповідно до вказаних норм Закону України «Про виконавче провадження» та врахував, що наказом МО України від 25 січня 2023 року №44 «Про внесення змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», зареєстрованого в МЮ України 30 січня 2023 року за №177/39233, перелік одноразових додаткових видів грошового забезпечення доповнено додатковою винагородою на період дії воєнного стану, тобто вона в цей період сплачується щомісяця у певному розмірі, який визначає командир військової частини за місцем перебування боржника на грошовому забезпеченні.

Постановою КМУ № 122 від 16 лютого 2022 року «Про внесення змін до постанови КМУ від 26 лютого 1993 року № 146» встановлено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ тощо – утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Постановою КМУ від 11 листопада 2022 року №1263 внесено зміни до п. 8 переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, доповнено його після слів «з усіх видів грошового забезпечення» словами «інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується за період воєнного стану».

Таким чином, з вказаної дати додаткова винагорода увійшла до Переліку видів доходу, що мають бути враховані при визначені розміру аліментів.

З урахуванням викладеного вище колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення оскарженої ухвали суду без змін, а скарги – без задоволення.

Керуючись ст.ст.374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 – залишити без задоволення.

Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 30 травня 2024 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий –                                                                                               Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                                                              О.В. Маміна 

                                                                                                                       Ю.М. Мальований