Номер провадження: 33/813/2109/24
Номер справи місцевого суду: 496/5727/23 
Головуючий у першій інстанції Буран В. М. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,
за участю: 
секретаря судового засідання – Тьосової Я.В., 
захисника – Бандиш Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Бандиш Г.І. на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 23.04.2024 року, якою,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який являється громадянином України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, 
встановив:

Оскарженою постановою, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, зі стягненням судового збору у розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.
Згідно оскарженої постанови, 30.07.2023 року, о 17:59 год., в Одеській області, дорога Київ – Одеса 452 км., ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Kadett державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме почервоніння очей, порушення координації руху, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просить скасувати постанову та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та посилається на наступне
- працівниками патрульної поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, що передбачено ст.268 КУпАП;
- на відеозаписі ОСОБА_1 повідомлено про наявність одної ознаки наркотичного сп`яніння - «звужені зіниці», а при складанні протоколу працівником патрульної поліції зазначені додаткові ознаки, які не висувались взагалі;
- на відеозаписі не зафіксовано рух та керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також причини зупинки;
- протокол про адміністративне правопорушення та висування ознак наркотичного сп`яніння здійснено різними працівниками патрульної поліції.
Разом з апеляційною скаргою захисником було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що постанова місцевого суду винесена 23.04.2024 року, однак її повний текст отримано лише 19.07.2024 року.
Заслухавши суддю-доповідача; пояснення адвоката Бандиш Г.І., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази;  апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.
Так, згідно протоколу серії ААД №506667 від 30.07.2023 року, водій ОСОБА_1 , 30.07.2023 року, о 17:59 год., в Одеській області, дорога Київ – Одеса 452 км., керував транспортним засобом Opel Kadett державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме почервоніння очей, порушення координації руху, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №506667 від 30.07.2023 року ОСОБА_1 власноручно підписав, фактично погодившись із його змістом, ніяких зауважень та застережень в протоколі не вказав, не виклав своїх окремих пояснень. Обставини вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 зафіксовані на відеозаписі бодікамер працівників патрульної поліції, які долучені до матеріалів провадження.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи доказів, що підтверджують вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд визнає безпідставними, з огляду на таке. 
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складено на місці події, що підтверджується відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, які долучені до протоколу.
З відеозаписів чітко вбачається послідовність подій, які відбувались 30.07.2024 року, а саме:
-спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 щодо вживання наркотичних засобів та відсутність заперечень останнього щодо факту керування ним транспортним засобом;
- з урахуванням наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, поліцейські запропонували водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак останній категорично відмовився пройти такий огляд в медичному закладі;
-подальше спілкування працівників патрульної поліції з ОСОБА_1 та виявлення інших ознак наркотичного сп`яніння, окрім первинно встановленої ознаки.
При цьому, суд першої інстанції надав цілком обґрунтовану оцінку відеозапису, долученого працівниками патрульної поліції, з якими погоджується апеляційний суд, дослідивши вказаний доказ.
За наведених обставин, дослідженні судом докази спростовують доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Апеляційний суд звертає увагу, що відмова особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння сама по собі містить склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність. При цьому, незгода водія з діями працівників поліції щодо вказаних обставин не має жодного значення, оскільки такі дії є особистим волевиявленням особи, що не бажає пройти медичний огляд, тобто розцінюється як спосіб захисту апеляційним судом. 
Враховуючи те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що він відповів категоричною відмовою, слід констатувати, що в діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 т.130 КУпАП.
Доводи апелянта щодо відсутності доказів на відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами не є вирішальним в даному випадку, оскільки на відеозаписі зафіксовано, що працівники патрульної поліції чітко роз`яснили, що останньому заборонено керувати транспортним засобом.
Також, безпідставними суд визнає доводи захисника щодо незаконної зупинки ОСОБА_1 , оскільки працівники патрульної здійснювали патрулювання біля посту, де був зупинений ОСОБА_1 для перевірки документів.
Щодо не роз`яснення прав та обов`язків, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 без заперечень підписав протокол про адміністративне правопорушення, в тому числі і щодо обізнаності з правами та обов`язками.
Доводи сторони захисту щодо висування поліцейськими після зупинки лише однієї ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , а в протоколі про адміністративне правопорушення зазначення додаткових ознак, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки відео запис на боді-камер поліцейських спростовує ці доводи. 
Апеляційний суд звертає увагу, що у разі незгоди ОСОБА_1 з діями працівників патрульної поліції, останній не був позбавлений можливості оскаржити такі дії у передбаченому законом порядку, однак станом на день апеляційного розгляду, відомості про вжиття таких дій стороною захисту суду не надано.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що долучені до матеріалів справи докази, беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості викладені в протоколі та доводять вину правопорушника.
Таким чином, доводи апелянта про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, апеляційний суд визнає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, які зафіксовані на боді-камери працівників патрульної поліції.
Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції.
За таких обставин суд визнає доводи апеляційної скарги безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскарженої постанови суду першої інстанції.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 23.04.2023 року, якою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду            Р.І. Котелевський