П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/1583/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк Микола Федорович   
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
19 серпня 2024 року                                                                                           м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Залімського І. Г.  Сушка О.О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та не виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди, , передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з травня 2023 року  по серпень 2023 року, позивач звернувся до суду.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

3.1. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату грошове забезпечення ОСОБА_1 , в тому числі додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у відповідному розмірі за період з 06.03.2023року по день виключення зі списків військової частини.

3.2. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , грошове забезпечення, яке підлягало виплаті при звільненні з військової служби із урахуванням виплачених сум грошового забезпечення.

3.3. В задоволенні решти вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Військова частина   НОМЕР_1 ( далі – апелянт), не погоджуючись з вказаним рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

5. В обґрунтування апеляційної вказує, що суд першої інстанції вийшов за межі позивних вимог та звертає увагу суду, що в межах проведеного службового розслідування солдат ОСОБА_1 власноручно 10.08.2023 подав письмове пояснення з даного приводу, яким визнавав свою відсутність у частині без поважних причин 16.03.2023, 07.04.2023 та 13.07.2023 та, що порядок нарахування грошового забезпечення військовослужбовця, який перебуває на посаді, відрізняється від порядку нарахування того військовослужбовця, який перебуває у розпорядженні командира військової частини.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач, ОСОБА_1 , як військовослужбовець Збройних Сил України з 07.05.2022 року по 10.10.2023 року проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 та відноситься до категорії військовослужбовців, що мають право на отримання додаткової винагороди у розмірах, передбачених постановою №168.

7. Відповідно до довідки відповідача від 14.08.2023 року, копія якої долучена до позову та досліджена судом, позивач протягом періоду з 08.08.2022 року по 16.09.2022 року, з 17.09.2022 року по 03.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 10.11.2022 року та з 10.02.2023 року по 12.03.2023 року брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України.

8. Відповідно до довідки відповідача від 21.02.2023 року, копія якої долучена до позову та досліджена судом, позивач 03.10.2022 року одержав вибухову травму за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_1 .

9. Як зазначено у позові, після отримання поранення позивач перебував на лікуванні в різних медичних установах, а тому вважає, що відповідачем за спірні періоди з травня 2023 року по серпень 2023 року безпідставно не нараховувалося не виплачувалося грошове забезпечення, в тому числі додаткова винагорода в розмірі 100 000,00 грн., передбачена Постановою №168.

10. Позивач, вважає протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати йому грошового забезпечення та додаткової винагороди, тому звернувся до суду з адміністративним позовом.

ІІІ.ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

11. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

12. Згідно зі ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

13. Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

14. Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

15. Положеннями статті 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

16. Відповідно до п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

17. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

18. Згідно з Інструкцією «Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558 грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

19. Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

20. На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168).

21. Так, пунктом п. 1 Постанови № 168 передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

22. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

23. Відповідно до п. 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

24. Вирішуючи питання обґрунтованості апеляційної скарги колегія суддів виходить з такого.

25. Спірним у даному позові є право позивача на отримання грошового забезпечення та додаткової винагороди, за період з травня 2023 року  по серпень 2023 року.

26. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

27. Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

28. При цьому, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.

29. Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

30. Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

31. Судом встановлено, що вказана довідка (від 21.02.2023 № 2329), оформлена відповідно до встановленого порядку, наявна у позивача, де зазначено, що він 03.10.2022, за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1  поблизу населеного пункту Зайцево, Бахмутського району,  Донецької області, позивач отримав вибухову травму: закрита черепно- мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравму.

32. Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 , копія якої долучена до позову та досліджена судом, позивачу в травні - серпні 2023 року грошове забезпечення не виплачувалося, а в період квітня - жовтня 2023 року позивачу не виплачувалася додаткова винагорода, передбачена постановою № 168.

33. Відповідно до примітки до даної довідки такі невиплати були зумовлені наказом апелянта від 12.03.2023 року № 2280, відповідно до якого позивач вважається таким, що самовільно залишив військову частину.

34. Проте, суд зауважує, що  матеріали справи свідчать про інше, а саме, що позивач, у зв`язку з отриманим 03.10.2022 пораненням, перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме в період: з 21.11.2022 року по 02.12.2022 року, з 30.01.2023 року по 08.02.2023 року, з 06.03.2023 року по 15.03.2023 року, з 17.03.2023 року по 02.05.2023 року, з 04.05.2023 року по 19.06.2023 року, з 21.06.2023 року, з 14.07.2023 року по 09.08.2023 року.

35. Відповідно до копії довідки №254, долученої до позову та дослідженої судом, ОСОБА_1 в період з 06.03.2023 року по 15.03.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Центр первинної медико-санітраної допомоги" Бердичівської міської ради.

36. Відповідно до копії довідки №347, долученої до позову та дослідженої судом, ОСОБА_1 в період з 17.03.2023 року по 27.03.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Центр первинної медико-санітраної допомоги" Бердичівської міської ради.

37. Відповідно до копії довідки №355, долученої до позову та дослідженої судом, ОСОБА_1 в період з 27.03.2023 року по 05.04.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Центр первинної медико-санітраної допомоги" Бердичівської міської ради.

38. Відповідно до копії виписки із медичної картки, долученої до позову та дослідженої судом, ОСОБА_1 в період 08.04.2023 року по 02.05.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Бердичівська міська лікарня".

39. Відповідно до копії виписки із медичної картки, долученої до позову та дослідженої судом, ОСОБА_1 в період 04.05.2023 року по 24.05.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в Центрі неврологічної допомоги та психологічної реабілітації учасників АТО.

40. Відповідно до копії виписки із медичної картки, долученої до позову та дослідженої судом, ОСОБА_1 в період з 14.07.2023 року по 09.08.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Обласний медичний спеціалізований центр".

41. Відповідно до копії виписки із медичної картки, долученої до позову та дослідженої судом, ОСОБА_1 в період 29.05.2023 року по 19.06.2023 року, з 21.06.2023 року по 27.06.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Госпіталь ветеранів війни".

42. Відповідно до копії виписки із медичної картки, долученої до позову та дослідженої судом, ОСОБА_1 в період з 28.06.2023 року по 07.07.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в Центрі неврологічної допомоги та психологічної реабілітації учасників АТО.

43. Відповідно до копії довідки №728, долученої до позову та дослідженої судом, ОСОБА_1 в період з 07.07.2023 року по 12.07.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Центр первинної медико-санітраної допомоги" Бердичівської міської ради.

44. Колегія суддів констатує, що обидві вищевказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються медичними документами складеними на позивача, які містяться в матеріалах справи.

45. При цьому, час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із таким пораненням підтверджується належними доказами (виписками із медичної карти стаціонарного хворого, епікризу), а тому суд дійшов висновку, що позивач набув право на отримання грошового забезпечення та додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень за час проходження такого лікування.

46. Сам по собі факт припинення стаціонарного лікування наслідків отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), а потім його продовження в силу об`єктивних причин (ускладнення після завершення лікування тощо) не можуть бути підставою для позбавлення військовослужбовця права на отримання збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди у тих періодах, коли військовослужбовець знаходився на стаціонарному лікуванні.

47. Таким чином, у вказані проміжки часу позивачу мало бути нараховано та виплачено грошове забезпечення та додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, збільшену до 100000 грн.

48. Щодо тверджень апелянта, про вихід суду першої інстанції за межі позовних вимог, то Апеляційний суд, наголошує , що  суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 

49. Позивачем, не оскаржуються наказ апелянта від 27.10.2022 року № 4756, відповідно до якого його було позбавлено додаткової винагороди за жовтень 2022 року, проте наказом №1670 від 01.05.2023 року підтверджено відсутність в діях ОСОБА_1   порушення військової дисципліни і поновлено його право на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою № 168, за жовтень 2022 року.

50. Відповідно до пункту 9 розділу I Порядку № 260 грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)) , але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

51. Наказом Міністерства оборони № 275 від 30.04.2024 пункт 9 розділу I Порядку № 260 доповнено абзацом, відповідно до якого грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

52. Отже, таким чином суд дійшов висновку, що у позивача наявне право на отримання грошового забезпечення за весь період перебування на лікуванні в період з 06.03.2023 року по день виключення зі списків військової частини.

53. Крім того, суд враховує, що  позивач, не повідомив апелянта щодо перебування його, як військовослужбовця Збройних Сил України, на лікуванні в лікарняних закладах. Тому, порушене право позивача підлягає судовому захисту виключно шляхом зобов`язання апелянта здійснити перерахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 всіх належних йому сум грошового забезпечення за весь період перебування на лікуванні в період з 06.03.2023 року по день виключення зі списків військової частини і тих, що належали йому при звільненні зі служби.

54. На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

72. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

73. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

74. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

75. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

76. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

77. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

          
Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Залімський І. Г.    Сушко О.О.