ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 675/1657/21
Провадження № 22-ц/4820/1466/24

Хмельницький апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,
секретар судового засідання Кошельник В.М.,
з участю апелянта, відповідача,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 08 травня 2024 року та на додаткове рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 червня 2024 року, суддя Пашкевич Р.В., у справі за позовом керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави до Сахновецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Департамент природних ресурсів та екології Хмельницької обласної державної адміністрації, про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації земельної ділянки та повернення земельної ділянки,

встановив:

В жовтні 2021 року керівник Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати недійсним рішення Ліщанської сільської ради №6 від 16.09.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 »; припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 6822183300:07:014:0005; зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 6822183300:07:014:0005, яка розташована за межами населеного пункту на території Сахновецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, на користь Сахновецької сільської ради; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6822183300:07:014:0005 у Державному земельному кадастрі.
В обгрунтування вимог позовної заяви зазначив, що рішенням Хмельницької обласної ради №5 від 25.12.1997 року «Про розширення та впорядкування природно-заповідного фонду області», на території Ліщанської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області створено гідрологічний заказник місцевого значення «Хоморські заплави», який входить до складу природно-заповідного фонду України. Площа заказника становить 211,2 га. 
Згідно зі статтею 53 Закону України» «Про природно-заповідний фонд», Держуправління Мінприроди в Хмельницькій області передало під охорону Ліщанській сільській раді заповідний об`єкт, гідрологічний заказник місцевого значення «Хоморські заплави», площею 211,2 га, про що складено охоронне зобов`язання від 20.12.2008 року.
Рішенням Ліщанської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 16.09.2020 року №6 затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 6822183300:07:014:0005 для ведення особистого селянського господарства, частина якої, розміром 0,7524 га, накладається на земельну ділянку в межах території та охоронної зони гідрологічного заказника «Хоморські заплави» Ліщанської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області (наразі Сахновецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області).
На підставі вказаного рішення 18.11.2020 року за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на спірну земельну ділянку. 
Однак, отримання у власність земельної ділянки природно-заповідного фонду для ведення особистого селянського господарства суперечить положенням статті 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», яка не передбачає використання територій природно-заповідного фонду для таких цілей. У разі зміни цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, внаслідок якої земельні ділянки виводяться із складу таких категорій, необхідним є погодження Кабінету Міністрів України. Однак, відповідно до листа Секретаріату Кабінету Міністрів України від 25.08.2021 року, такі рішення відносно земельної ділянки відповідача не приймалися. 
Крім того, всупереч вимогам частини 3 статті 186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 6822183300:07:014:0005 не було погоджено з Департаментом природних ресурсів та екології Хмельницької обласної державної адміністрації. 
Таким чином, надана у приватну власність ОСОБА_1 частина спірної земельної ділянки належить до категорії земель природно-заповідного фонду і після її передачі у власність її цільове призначення не змінювалося. 
Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 08.05.2024 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 повернути на користь Сахновецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області частину земельної ділянки з кадастровим номером 6822183300:07:014:0005, яка накладається на землі природно-заповідного фонду, площею 0,7524 га, що розташована за межами населеного пункту на території Сахновецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Скасовано у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6822183300:07:014:0005. У задоволенні позову керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави про визнання недійсним рішення відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Додатковим рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07.06.2024 року відмовлено в задоволенні вимоги керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави щодо припинення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 6822183300:07:014:0005, яка є похідною від заявленої прокуратурою вимоги про визнання недійсним рішення Ліщанської сільської ради №6 від 16.09.2020 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 ».
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач незаконно отримав у власність земельну ділянку з кадастровим номером 6822183300:07:014:0005, частина якої, площею 0,7524 га, накладається на землі природно-заповідного фонду, відтак він зобов`язаний повернути вказану частину земельної ділянки у власність держави. 
Крім того, враховуючи розташування земельної ділянки з кадастровим номером 6822183300:07:014:0005 в межах території та охоронної зони гідрологічного заказника «Хоморські заплави», цільового призначення земельної ділянки природно-заповідного фонду, наявності обмежень у використанні земельної ділянки і неможливості в силу закону виникнення приватної власності на такі землі, суд дійшов висновку, що державна реєстрація цієї земельної ділянки в Державному земельному кадастрі підлягає скасуванню.
Разом з тим, суд відмовив у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним рішення Ліщанської сільської ради №6 від 16.09.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 » з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав та похідної вимоги щодо припинення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 6822183300:07:014:0005.
В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду в частині відмови у визнанні недійсним рішення Ліщанської сільської ради №6 від 16.09.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 » та додаткове рішення, яким відмовлено у задоволенні вимоги про припинення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 6822183300:07:014:0005, скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відмовляючи у задоволенні вимог в частині визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність та скасування державної реєстрації речових прав, суд першої інстанції неправильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню. 
Відмова суду у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним рішення Ліщанської сільської ради №6 від 16.09.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 » є помилковою, оскільки на підставі вказаного рішення за ОСОБА_1 залишається зареєстроване право приватної власності на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 6822183300:07:014:0005, як землі сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, складовою частиною якої є земельна ділянка природно-заповідного фонду гідрологічного заказника місцевого значення «Хоморські заплави». 
Посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30.05.2018 року у справі №923/466/17 зауважив, що для відновлення становища, яке існувало до порушення, як окремий спосіб захисту, допускається також визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. 
Також вказав, що без скасування зазначеної реєстрації повернення частини земельної ділянки площею 0,7524 га, яка є землями природно-заповідного фонду, територіальній громаді Сахновецької сільської ради є неможливим. 
Суд першої інстанції не врахував положення частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою унормовано, що у разі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону, та дійшов безпідставного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації речових прав на спірну земельну ділянку.
Судове рішення про повернення земельної ділянки не є підставою для реєстрації речових прав відповідно до положень статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вимог про визнання недійсним рішення Ліщанської сільської ради №6 від 16.09.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 » та припинення права власності відповідача на земельну ділянку з кадастровим номером 6822183300:07:014:0005 у зв`язку з обранням позивачем неналежного способу захисту своїх прав. 
При цьому, не заперечує проти того, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6822183300:07:014:0005, яка розташована за межами населеного пункту на території Сахновецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, яка належить відповідачеві, накладається на землі природно-заповідного фонду, площею 0,7524 га, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення вказаної частини земельної ділянки у власність держави. 
В судовому засіданні представник апелянта підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення. 
Інші учасники справи в суд не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що згідно з рішенням тринадцятої сесії Хмельницької обласної ради №5 від 25.12.1997 року «Про розширення та впорядкування природно-заповідного фонду області», на території Ліщанської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області створено гідрологічний заказник місцевого значення «Хоморські заплави». Вказаний заказник набув статусу об`єкта природно-заповідного фонду місцевого значення.
Відповідно до договору між Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища у Хмельницькій області та ДП «Поділлягеодезкартографія» від 29.09.2009 року №1653/10-09/09 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гідрологічного заказника місцевого значення «Хоморські заплави» на території Ліщанської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Межі земельної ділянки встановлено в натурі, межові знаки для забезпечення їх схоронності передано Ліщанській сільській раді Ізяславського району Хмельницької області.
Згідно з п.п. 1.1., 1.2. Положення «Про гідрологічний заказник місцевого значення «Хоморські заплави», затвердженого Наказом державного управління охорони навколишнього природного середовища в Хмельницькій області від 17.10.2008 року №38, гідрологічний заказник місцевого значення «Хоморські заплави» створено з метою збереження в природному стані заболочених ділянок на берегах р. Хомори, з багатим видовим складом птахів, серед яких зустрічається червонокнижний вид - лебідь-шипун. Заказник входить до складу природно-заповідного фонду України, який охороняється як національне надбання і є складовою часткою світової системи природних технологій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною. 
Відповідно до висновку комплексної судової експертизи в складі експертизи з питань землеустрою, земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 11.08.2020 року №1631/2648-2665/21-26, проведеної у кримінальному провадженні №42021240000000061, цільове призначення земельної ділянки в межах території та охоронної зони гідрологічного заказника «Хоморські заплави» Ліщанської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, правонаступником якої є Сахновецька сільська рада Хмельницької області, землі природно-заповідного фонду, земельна ділянка 6822183300:07:014:0005 до моменту її відчуження у приватну власність частково відносилася до земель території та охоронної зони гідрологічного заказника «Хоморські заплави», площа накладання склала 0,7524 га.
Рішенням сорок дев`ятої сесії сьомого скликання Ліщанської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 16.09.2020 року №6 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 », затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передано у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 6822183300:07:014:0005, яка розташована на території колишньої Ліщанської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, для ведення особистого селянського господарства.
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5608246932020 від 26.08.2020 року, державна реєстрація земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером 6822183300:07:014:0005 проведена 27.08.2020 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, виготовленого ФОП ОСОБА_2 .
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №276799744 від 27.09.2021 року, державним реєстратором Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області Зволінською Ю.О. 18.11.2020 року проведено державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 6822183300:07:014:0005, номер запису про право власності 39296841.
За повідомленням Департаменту природних ресурсів та екології Хмельницької обласної державної адміністрації від 12.08.2021 року №02.1/4001, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 6822183300:07:014:0005 для погодження до Департаменту не надходив.
Згідно з повідомленням Секретаріату Кабінету Міністрів України від 25.08.2021 року №27344/0/2-21, Кабінетом Міністрів України рішення про погодження зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 6822183300:07:014:0005 у межах території та охоронної зони об`єкта природно-заповідного фонду гідрологічного заказника місцевого значення «Хоморські заплави» на території Ліщанської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області не приймалося.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про охорону земель» об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.
До земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим (стаття 18 ЗК України).
Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення (частина перша статті 19 ЗК України).
Статтею 43 ЗК України встановлено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Згідно зі статтею 44 ЗК України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).
Землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом (стаття 45 ЗК України).
Статтею 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території та об`єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватися: у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища.
Відповідно до частини п`ятої статті 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.
Як визначено статтею 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Згідно з пунктом в) частини третьої статті 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.
Пунктом «г» частини першої статті 150 ЗК України визначено, що до особливо цінних земель відносяться землі природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення.
Відповідно до абзацу 3 частини 7 статті 20 ЗК України у разі зміни цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, внаслідок якої земельні ділянки виводяться зі складу таких категорій, а також зміни цільового призначення земель, визначених частиною першою статті 150 цього Кодексу, необхідним є погодження з Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частинами 1, 3, 4, 6 статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Розробник подає на погодження до вказаного органу за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки: природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, земельної ділянки, розташованої на території чи в межах об`єкта природно-заповідного фонду або в межах прибережної захисної смуги, підлягає також погодженню з структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України). Залежно від обставин справи вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку суд може кваліфікувати як негаторний позов.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі рішення Ліщанської сільської ради №6 від 16.09.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 », незаконно отримав у власність для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 6822183300:07:014:0005, яка до моменту її відчуження у приватну власність частково, площею 0,7524 га, відносилася до земель території та охоронної зони гідрологічного заказника «Хоморські заплави».
До того ж, проект землеустрою щодо формування та відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером 6822183300:07:014:0005 не погоджувався з органом виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища, що суперечить вимогам статті 54 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та свідчить про неправомірність набуття особою права власності на земельну ділянку природно-заповідного фонду. Крім того, Кабінетом Міністрів України не погоджувалася зміна цільового призначення земельної ділянки на території гідрологічного заказника місцевого значення «Хоморські заплави».
Отже, спірну земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства відведено на підставі розробленої, погодженої та затвердженої технічної документації, що не відповідає вимогам закону. Вказані обставини досліджувалися судом першої інстанції та їм була надана правова оцінка.
Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним рішення Ліщанської сільської ради №6 від 16.09.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 », яке реалізоване і вичерпало свою дію, та є неефективним способом захисту, оскільки задоволення цієї вимоги не може призвести до захисту або відновлення порушеного права територіальної громади.
Так, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу (постанови від 05.06.2018 року у справі №338/180/17, від 22.10.2019 року у справі №923/876/16) на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Оскільки обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (правові позиції Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 року у справі №916/1415/19, від 02.02.2021 року у справі №925/642/19, від 22.06.2021 року у справі №200/606/18), тому слід визнати обґрунтованим висновок суду про необхідність відмови у задоволенні цієї позовної вимоги.
Така ж правова позиція підлягає застосуванню і при пред`явленні негаторного позову про зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку у власність держави і за даних обставин у вказаній цивільній справі ефективним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку у власність держави. Така позовна вимога була заявлена прокурором.
В той же час, судом встановлено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6822183300:07:014:0005 частково накладається на землі природно-заповідного фонду, площею 0,7524 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Сахновецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Вказана обставина не заперечувалася відповідачем ОСОБА_1 .
На думку колегії суддів апеляційного суду, заявлена прокурором вимога про повернення спірної земельної ділянки, є належним способом захисту порушених прав держави та виключає застосування інших вимог власника земельної ділянки про усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою. Повернення спірної земельної ділянки призведе до захисту та відновлення порушеного права держави - територіальної громади в особі Сахновецької сільської ради Хмельницької області.
За таких обставин, «суспільним», «публічним» інтересом звернення прокурора до суду з вимогою про зобов`язання відповідача повернути у власність держави спірну земельну ділянку є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - безоплатної передачі у власність громадянам земельних ділянок із земель державної власності, а також захист суспільних інтересів загалом. «Суспільний», «публічний» інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині відновлення становища, яке існувало до порушення права власності українського народу на землю, захист такого права шляхом повернення в державну власність землі, що незаконно вибула з такої власності.
До того ж, встановлена законом неможливість передачі у приватну власність земель природно-заповідного фонду унеможливлює виникнення такого права у відповідача, а тому позовні вимоги прокурора про припинення права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 6822183300:07:014:0005 не ґрунтуються на встановлених фактичних обставинах справи та наведених правових нормах. 
В той же час, скасування незаконної державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку, яка в силу закону перебуває у державній власності, не є належним способом захисту прав держави, як володіючого суб`єкта, оскільки відновлення порушених прав забезпечується зобов`язанням повернути земельну ділянку за негаторним позовом, який може бути заявлений упродовж всього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №653/1096/16-ц). 
Враховуючи особу апелянта та доводи апеляційної скарги, з урахуванням вимог частини першої статті 367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Хмельницької обласної прокуратури залишити без задоволення.
Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 08 травня 2024 року та додаткове рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 29 липня 2024 року.

Судді:                                                                           Р.С. Гринчук

              А.М. Костенко

                                                                                        Т.В. Спірідонова