ПОСТАНОВА 
Іменем України

12 серпня 2024 року                                                         м. Кропивницький

справа № 385/4/24
провадження № 22-ц/4809/714/24 

Кропивницький апеляційний суд у складі: 

               головуючого судді - Письменного О.А., 
               суддів - Голованя А.М., Дуковського О.Л., 
       
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Волощук Володимир Володимирович на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2024 року (суддя Гришак А.М.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіджиФінанс» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

встановив:

В січні 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №3391663 від 28.07.2021 року у розмірі 39520 гривень 00 коп. та судові витрати.
Позов обгрунтований тим, що 28.07.2021 року в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» https://miloan.ua/ ОСОБА_1 було подано заявку на отримання кредиту № 3391663.
Позивач зазначив, що законодавством України передбачено оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля, що прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору № 3391663 від 28.07.2021 року. Таким чином, на думку позивача, відповідач уклав договір про споживчий кредит №3391663 від 28.07.2021 року з ТОВ «Мілоан», і на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8000 грн.
Вказав, що кредитний договір № 3391663 від 28.07.2021 року було укладено строком на 30 днів. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин.
11.11.2021 згідно умов договору відступлення прав вимоги №12Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 3391663 від 28.07.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а, відповідно, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача.
Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») становить 39520 грн., з яких:
- заборгованість за тілом кредиту становить 8000 грн.;
- заборгованість за відсотками становить 30000 грн.;
- заборгованість за комісійними винагородами становить 1520 грн.;
- заборгованість за пенею становить 0 грн.
Зазначив, що позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором.
Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2024 року позов ТОВ «ДіджиФінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДіджиФінанс» заборгованість за договором про споживчий кредит №3391663 від 28.07.2021 в розмірі 39520,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 8000 грн.; заборгованість за відсотками 30000 грн.; заборгованість за комісійними винагородами 1520 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь ТОВ «ДіджиФінанс» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2147 грн. 20 коп. та 6000 грн. 00 коп. витрат за надання правової допомоги.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу до апеляційного суду. 
В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, а в задоволенні позову відмовити. Послався на те, що позивачем не надано будь-яких доказів, що саме ОСОБА_1 підписано своїм електронним підписом договори від 28.07.2021з ТОВ «Мілоан», відповідно висновки суду першої інстанції про доведеність факту укладання кредитного договору з ним є помилковим і безпідставним.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що 28.07.2021 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву на кредит №3391663 (а.с. 27).
28.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 3391663 року (далі – Договір), що вбачається з копії даного договору та додатків до нього (а.с. 8-13). Відповідно до п.п.1 Договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати позичальнику гротові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.
Сума (загальний розмір) кредиту становить 8000,00 грн. (п.п. 1.2 Договору).
Кредит надається строком на 30 днів з 28.07.2021. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 27.08.2021 (п.п. 1.3 та 1.4 Договору).
Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 7520,00 грн. в грошовому виразі та 317286,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 15520,00 гривень (п.п. 1.5 Договору).
Комісія за надання кредиту становить 1520,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.п. 1.5.1 Договору).
Проценти за користування кредитом: 6000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.п. 1.5.2 Договору).
Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.п. 1.6 Договору).
Пунктом 2.1 Договору передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок.
Відповідно до п.п.6.1 та 6.2 Договору, кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту).
Згідно п. 7.1 Договору, Договір, що складається з Правил та індивідуальної частини (з додатками №1 та №2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору.
Згідно копії платіжного доручення 52335705 від 28.07.2021 року ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 8000,00 грн., призначення платежу: Кошти згідно договору 3391663 (а.с. 4).
11.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір відступлення прав вимоги №12Т від 11.11.2021 року, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає належні ТОВ «Мілоан» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 14-18).
Відповідно до копії розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії №3391663 від 28.07.2021 року та копії Витягу з Додатку №1 до договору факторингу №12Т від 11.11.2021 року (а.с. 31), заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем становить 39520,00 грн., з яких:
- заборгованість за тілом кредиту 8000 грн.;
- заборгованість за відсотками 30000 грн.;
- заборгованість за комісійними винагородами 1520 грн.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач довів належними та допустимими доказами факт, що сторонами погоджено розмір наданого кредиту, розмір, підстави стягнення процентів за користування кредитними коштами та інші платежі відповідно до умов договору (комісія за надання кредиту), тому слід стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість у розмірі 39520,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 8000 грн.; заборгованість за відсотками 30000 грн.; заборгованість за комісійними винагородами 1520 грн.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.
За змістом статті ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
На підтвердження факту отримання кредиту ОСОБА_1 ТОВ «Діджи Фінанс» надало примірник Договору про споживчий кредит №3391663 від 28.07.2021 з відміткою про наявність цифрового підпису, виконаного одноразовим ідентифікатором.
Також, в якості доказу позивачем було надано копію платіжного доручення № 52335705 від 28.07.2021 про отримання ОСОБА_1 8000 грн на рахунок № НОМЕР_1 в Приватбанку. 
Встановивши, що між сторонами виникли договірні стосунки згідно кредитного договору від №3391663 від 28.07.2021 суд правильно та обґрунтовано констатував, що у відповідача виникли певні зобов`язання щодо користування і повернення кредитних коштів.
Заперечуючи проти доводів позивача, відповідач не спростував факту укладання кредитної угоди між сторонами, не надав доказів на спростування факту отримання коштів на рахунок 29249827590695 в Приватбанку від ТОВ «Мілоан», а обмежився доводами про те, що договір не містить підпису відповідача. 
Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступних міркувань. 
Згідно зі ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею
Оскільки позивач надав докази, які підтверджують факт домовленості ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 про надання кредиту і його повернення у визначенні строки зі сплатою визначених відсотків, та скріплення цієї угоди у визначений Законом України «Про електронну комерцію» спосіб, а відповідач не спростував даного факту, суд першої інстанції позов задовольнив обґрунтовано. 
Аргументи відповідача щодо відсутності підпису у тексті кредитного договору, не мають значення для зміни чи скасування рішення суду, оскільки електронний договір укладається шляхом обміну електронними повідомленнями, підписується у порядку, визначеному статтею 12 вказаного Закону і вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до  ч.1 ст. 375 ЦПК  України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: 

О.А.Письменний А.М. Головань О.Л. Дуковський