Постанова
Іменем України
 
17 вересня 2024 року     
                      
м. Київ
 
апеляційне провадження № 22-ц/824/15329/2024
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду  цивільних справ:
 
головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач), 
суддів: Желепи О. В., Немировської О. В., 
за участю секретаря Марченка М. С.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
 
на ухвалу Подільського районного суду м. Києва 
 
від 27 травня 2024 року 
 
в складі судді Захарчук С. С.
 
у цивільній справі №758/9639/15-ц Подільського районного суду м. Києва 
 
за заявою ОСОБА_1 ,
 
заінтересована особа - Державна іпотечна установа,
 
про визнання виконавчих листів та постанови приватного виконавця такими, що не підлягають виконанню, 
 
                                      У С Т А Н О В И В:
 
02 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила:
 
визнати виконавчі листи, видані на виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.08.2016 у справі №758/9639/15-ц за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки такими, що не підлягають виконанню;
 
визнати постанову про стягнення виконавчого збору від 18.05.2020                         (ВП НОМЕР_1) такою, що не підлягає виконанню.
Заява мотивована тим, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01.08.2016 позов Державної іпотечної установи до неї про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №818-020105/ФК-08 від 01.04.2008 в розмірі                          646 923,57 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 . 
Вказувала, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Ю. А. перебували виконавчі провадження НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4, які стосувалися стягнення заборгованості за кредитним договором №818-020105/ФК-08 від 01.04.2008, та які постановами приватного виконавця від 09.10.2023 закінчені у зв`язку з фактичним погашенням заборгованості. З цих постанов приватного виконавця також вбачається, що витрати виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця стягнуті у повному обсязі, а арешт майна припинено.
Також вказувала, що про фактичне, реальне та повне погашення нею заборгованості є довідка від 11.10.2023 та повідомлення Державної іпотечної установи від 12.10.2023 про відсутність заборгованості за кредитним договором №818-020105/ФК-08 від 01.04.2008.
Заявниця, посилаючись на те, що обов`язок з погашення заборгованості є виконаним, вважала, що у відповідності до вимог ст. 432 ЦПК України наявні правові підстави для визнання виконавчих листів, виданих на виконання рішення у справі №758/9639/15-ц, та постанови приватного виконавця від 18.05.2020 про стягнення виконавчого збору такими, що не підлягають виконанню.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27 травня 2024 року в задоволенні заяви відмовлено. 
 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права; судом неповно з`ясовано обставин справи, що мають значення для правильного вирішення питання.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви, оскільки згідно вимог діючого законодавства та судової практики не передбачено підстав для відмови у задоволенні заяви, зважаючи на повне та реальне виконання судового рішення.
 
Судом не взято до уваги, що Державна іпотечна установа не заперечувала проти задоволення заяви та долучила до матеріалів справи докази про відсутність будь-яких зобов`язань ОСОБА_1 у зв`язку з повним виконанням зобов`язання.
 
Суд неповно дослідив обставини справи та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви з тих підстав, що не зазначено які саме виконавчі листи визнати такими, що не підлягають виконанню, та доказів відкриття виконавчих проваджень за ними, оскільки не врахував, що до заяви долучено копії постанов про закінчення виконавчих проваджень НОМЕР_2 від 09.10.2023, НОМЕР_3 від 09.10.2023 та НОМЕР_5 від 09.10.2023. Зауважила, що в постановах приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження зазначено відомості про виконавчі листи (номер та дата видачі).
 
Також в обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила обставини та норми права, на які посилалася в заяві про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.
 
За вказаних обставин, просила скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 травня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви у повному обсязі.
 
Представник скаржника - ОСОБА_2 в судовому засідання апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній. Пояснив, що заявницею не зазначено в заяві номерів виконавчих листів, оскільки вона не могла з'ясувати цих обставин.
 
Стягувач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника стягувача.
 
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника скаржника ОСОБА_2 , перевірила доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.08.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.09.2016, позов Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.
В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором                                   №818-0201025/ФК-08 від 01.04.2008 в розмірі 646 923 грн 57 коп., яка складається з: 408 888 грн 80 коп. основного боргу, 150 425, 22 грн - нараховані відсотки, 85 118,71 грн - пеня за прострочення кредитних коштів та інфляційні втрати; 2 490,84 грн - судові витрати, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи за початковою ціною реалізації предмета іпотеки, встановленої в іпотечному договорі у розмірі 621 150,00 грн, шляхом проведення прилюдних торгів в межах виконавчого провадження.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи судовий збір у розмірі 3654,00 грн. 
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для задоволення заяви.
 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, враховуючи наступне.
 
За приписами частин 1, 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Таким чином, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Звертаючись до суду з даною заявою, ОСОБА_1 посилалася на те, що зобов'язання за кредитним договором №818-0201025/ФК-08 від 01.04.2008 виконано у повному обсязі, про що Державна іпотечна установа видала їй довідку про відсутність заборгованості, а тому вважала, що виконавчі листи, видані на виконання рішення від 01.08.2016 про звернення стягнення на предмет іпотеки у справі №758/9639/15-ц необхідно визнати такими, що не підлягають виконанню. Також посилалася на те, що в межах виконання виконавчих листів у справі №758/9639/15-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки виконавцем було винесено постанову від 18.05.2020 про стягнення виконавчого збору. Дана постанова виконавця від 18.05.2020 є окремим виконавчим документом, а тому її також необхідно визнати такою, що не підлягає виконанню.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов мотивованого та обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, з підстав на які посилається заявник.
Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено в мотивувальній частині ухвали, що матеріали справи не містять належних доказів, що на виконання рішення Подільського районного суду м. Києві від 01.08.2016 у справі №758/9639/15-ц було видано виконавчі листи (не зазначено їх номери та дати видачі), а також доказів того, що за цими виконавчими листами були відкриті виконавчі провадження.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи наявні постанови про закінчення виконавчих проваджень з примусового виконання рішення суду від 01.08.2016 у справі №758/9639/15-ц, з огляду на наступне.
Як вже вказувалося вище, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року у справі №758/9639/15-ц задоволено позов Державної іпотечної установи до   ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
З матеріалів справи вбачається, що до заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, ОСОБА_1 долучила наступні документи:
копія постанови приватного виконавця Мельника Ю. А. від 09.10.2023                      про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №758/11788/13-ц від 16.05.2014 про стягнення з боржника   ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у розмірі 67 084,33 грн (а. с. 4);
копія постанови приватного виконавця Мельника Ю. А. від 09.10.2023                      про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №758/11788/13-ц від 16.05.2014 про стягнення з боржника   ОСОБА_3 судового збору у розмірі 670,84 грн (а. с. 6);
копія постанови приватного виконавця Мельника Ю. А. від 09.10.2023                      про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа №2-4970/11 від 09.08.2013 про стягнення з боржника   ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у розмірі 577 348,40 грн (а. с. 9).
З наведеного слідує, що всі три постанови приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження не підтверджують факт закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення від 01.08.2016 у справі №758/9639/15-ц, оскільки стосуються виконання судових рішень іншим боржником та в інших справах.
Доводи апеляційної скарги про те, що стягувачем Державною іпотечною установою видано ОСОБА_1 довідку про погашення заборгованості за кредитним договором колегія суддів також відхиляє, оскільки згідно матеріалів справи таку довідку видано ОСОБА_3 (а. с. 11). 
Крім того, згідно статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню, у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 
Отже, у разі виконання рішення у повному обсязі після початку примусового виконання виконавче провадження підлягає закінченню виконавцем згідно положень Закону України "Про виконавче провадження", а не шляхом визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. 
Також колегія суддів вважає, що фактично звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, тобто вирішення даного питання в судовому порядку, є бажанням уникнути витрат у виконавчому провадженні щодо виконавчого збору.
Суд першої інстанції, зазначивши, що нормами ЦПК України не визначено повноважень суду вирішувати питання про визнання постанови виконавця такою, що не підлягає виконанню, також дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви в цій частині.
Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що ці доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, ухвалу постановлено судом першої інстанції з додержанням вимог закону.
 
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України
                                    П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 травня 2024 року - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                                                                   О. Ф. Мазурик

Судді                                                                                                   О. В. Желепа
 
                                                                                                      О. В. Немировська