Справа № 155/412/24 	Головуючий у 1 інстанції: Сметана В. М. 	
Провадження № 22-ц/802/657/24  	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
23 липня 2024 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 24 квітня 2024 року, 

                                          В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі – АТ «ПУМБ») звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що між ним та відповідачем ОСОБА_1 21 серпня 2020 року укладений кредитний договір № 1001665001701, згідно з умовами якого він надав, а відповідач отримала кредит у розмірі 56 858 грн 03 коп. Також 09 вересня 2020 року з ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 1001676769801, згідно з умовами якого банк надав, а відповідач отримала кредит у розмірі 29 354 грн 38 коп.
Позивач зазначав, що виконав свої зобов`язання за договорами та надав відповідачу кредити у встановлених вказаними договорами розмірах. Однак, відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх зобов`язань за кредитними договорами і станом на 01 січня 2024 року у неї перед банком утворилась заборгованість, яка по кредитному договору від 21 серпня 2020 року №1001665001701 становить 59 895 грн 33 коп., з яких: заборгованість за кредитом – 40 428 грн 13 коп.; заборгованість за відсотками – 08 грн 06 коп.; заборгованість за комісією – 19 459 грн 14 коп., а по кредитному договору від 09 вересня 2020 року № 1001676769801 - 31 642 грн 38 коп., з яких: заборгованість за кредитом – 22 544 грн 30 коп.; заборгованість за відсотками – 04 грн 84 коп.; заборгованість за комісією – 9 093 грн 24 коп.
Позивач також вказував, що направляв відповідачу письмові вимоги за адресою місця її проживання, яку вона зазначила в заявах на отримання кредитів, однак у наданий строк заборгованість не погасила.
Ураховуючи наведене, АТ «ПУМБ» просило суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитними договорами від 21 серпня 2020 року № 1001665001701, від 09 вересня 2020 року №1001676769801 у розмірі 91 537 грн 71 коп. та понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору.
Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 24 квітня 2024 року позов АТ «ПУМБ» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 1001665001701 від 21 серпня 2020 року у розмірі 59 895 грн 33 коп., за кредитним договором № 1001676769801 від 09 вересня 2020 року у розмірі 31 642 грн 38 коп., а всього 91 537 грн 71 коп.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову АТ «ПУМБ» відмовити, стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та витрати на професійну правничу допомогу, понесені у судах першої та апеляційної інстанцій.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач АТ «ПУМБ», вважаючи оскаржуване рішення правильним по суті та справедливим, просило вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.
За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття постанови у цій справі є 23 липня 2024 року - дата складення повного судового рішення.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову, виходячи з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що 21 серпня 2020 року між позивачем АТ «ПУМБ» та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 1001665001701 шляхом підписання позичальником заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорту споживчого кредиту (а.с.10 зворот, 11). Згідно із заявою №1001665001701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 56 858 грн 03 коп. для погашення заборгованості. Строк кредитування становить 48 місяців, процентна ставка - 0,01% річних, комісія за обслуговування споживчого кредиту на загальні споживчі цілі - 1,99 %.
Також 09 вересня 2020 року між банком та відповідачем укладений кредитний договір № 1001676769801 шляхом підписання позичальником заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорту споживчого кредиту (а.с.12 зворот, 13). Згідно із заявою № 11001676769801 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 29 354 грн 38 коп. для погашення заборгованості. Строк кредитування становить 48 місяців, процентна ставка - 0,01% річних, комісія за обслуговування споживчого кредиту на загальні споживчі цілі - 1,99 %.
В матеріалах справи також міститься роздруківка публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції, що діє з 12 серпня 2020 року, яка не містить підпису ОСОБА_1 (а.с.13 зворот-19).
Відповідно до платіжних інструкцій № TR.43812228.96948.23735 від 25 серпня 2020 року та № 44179326.72935.2464 від 10 вересня 2020 року банком перераховані відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти за кредитним договором №1001665001701 від 21 серпня 2020 року у розмірі 56 858 грн 03 коп., за кредитним договором № 1001676769801 від 09 вересня 2020 року у розмірі 29 354 грн 38 коп. (а.с.23 зворот, 24).
Факт отримання грошових коштів за вказаними кредитними договорами відповідачем не заперечувався.
Згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. 
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 2 ст. 615 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити наступне.
Пунктами 4 умов заяв про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також паспортами споживчого кредиту, які підписані сторонами, передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,99%.
Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування». Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Ураховуючи вищенаведене, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).
В пунктах 4 згаданих заяв про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписаних ОСОБА_1 , встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,99%, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо її кредитів, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування».
За вищенаведених обставин, оскільки ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за Законом повинні надаватись безоплатно, тому колегія суддів приходить до висновку, що положення пунктів 4 кредитних договорів, укладених 21 серпня 2020 року та 09 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемними. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісіями за кредитними договорами, задоволенню не підлягають.
Враховуючи зазначене вище, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 в частині стягнення з неї на користь позивача 28 552 грн 38 коп. заборгованості за комісіями за кредитними договорами від 21 серпня 2020 року № 1001665001701 (19 459 грн 14 коп.), від 09 вересня 2020 року № 1001676769801 (0 093 грн 24 коп.), є таким, що не узгоджується із вищевказаними приписами Закону, які регламентують спірні правовідносини.  
Як вбачається із наданих позивачем розрахунків, заборгованість ОСОБА_1 станом на 01 січня 2024 року за кредитним договором від 21 серпня 2020 року № 1001665001701 становить 59 895 грн 33 коп., з яких: заборгованість за кредитом – 40 428 грн 13 коп.; заборгованість за відсотками – 08 грн 06 коп.; заборгованість за комісією – 19 459 грн 14 коп., а за кредитним договором від 09 вересня 2020 року № 1001676769801 - 31 642 грн 38 коп., з яких: заборгованість за кредитом – 22 544 грн 30 коп.; заборгованість за відсотками – 04 грн 84 коп.; заборгованість за комісією – 9 093 грн 24 коп. (а.с.24 зворот-28)
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №1001665001701 від 21 серпня 2020 року відповідач за період з 25 вересня 2020 року по 25 грудня 2023 року погасила 16 429 грн 90 коп. суми кредиту; за період з 25 вересня 2020 року по 28 грудня 2022 року відповідачем погашено 12 331 грн 49 коп. комісії за кредитним договором (а.с.24 зворот-26).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №1001676769801 від 09 вересня 2020 року відповідач за період з 10 жовтня 2020 року по 10 грудня 2023 року погасила 6 810 грн 08 коп. суми кредиту; за період з 10 жовтня 2020 року по 27 вересня 2022 року відповідачем погашено 5 257 грн 35 коп. комісії за кредитним договором (а.с.26 зворот-28).
Із наданих банком розрахунків заборгованості відповідача вбачається, що саме за узгодженими сторонами спору відсотковими ставками у розмірі 0,01% річних розраховано заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за відсотками.
Зважаючи на викладене, а також ту обставину, що фактично отримані відповідачем надані їй позивачем грошові кошти у добровільному порядку ОСОБА_1 банку не повернуті, а також приймаючи до уваги приписи ст. 530 ЦК України, апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками за кредитними договорами, є обґрунтованими, у сумі 62 985 грн 33 коп. (40 436 грн 19 коп. + 22 549 грн 14 коп.) 
Надана позивачем роздруківка публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції, що діє з 12 серпня 2020 року, не може бути належним доказом у справі, та не може бути прийнята до уваги апеляційним судом, оскільки вказана публічна пропозиція не містить підпису відповідача, при цьому, її зміст повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Відповідна правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19).  
За наведених обставин, оскільки за періоди з 25 вересня 2020 року по 28 грудня 2022 року, 10 жовтня 2020 року по 27 вересня 2022 року, банком без належних на те правових підстав були нараховані відповідачу комісії за кредитними договорами у розмірі 31 790 грн 63 коп. та 14 350 грн 59 коп., а всього на загальну суму 46 141 грн 22 коп., з яких ОСОБА_1 сплачено 17 588 грн 84 коп., які мали бути спрямовані на погашення відсотків та заборгованості за тілом кредиту, то загальний розмір заборгованості відповідача за кредитними договорами, який підлягає стягненню на користь позивача, становить 45 396 грн 49 коп., виходячи із розрахунку: 62 972 грн 43 коп. (заборгованість по сумах кредитів) + 12 грн 90 коп. (заборгованість по відсотках) – 17 588 грн 84 коп. (кошти, внесені відповідачем в рахунок сплати комісій) = 45 396 грн 49 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, тому з підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України, його необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову АТ «ПУМБ» про стягнення на його користь з відповідача ОСОБА_1 45 396 грн 49 коп. заборгованості за кредитними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційним судом у цій справі ухвалюється нове судове рішення про часткове задоволення позову АТ «ПУМБ», тому на його користь з відповідача ОСОБА_1 пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 200 грн 54 коп. (49,56% задоволених позовних вимог), а з позивача АТ «ПУМБ» на користь відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно задоволеним вимогам скарги у розмірі 2 290 грн 98 коп. (50,44% задоволених вимог апеляційної скарги).
Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Враховуючи наведене та положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати позивача АТ «ПУМБ», на якого покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю судових витрат відповідачу ОСОБА_1 у розмірі 1 090 грн 44 коп. (2 290 грн 98 коп. – 1 200 грн 54 коп.).
Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Зважаючи на наявні у справі докази, які підтверджують надання адвокатом Підодвірним Т. І. відповідачу ОСОБА_1 професійної правничої допомоги, а також обсяг виконаних ним робіт, з врахуванням часткового задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що з позивача АТ «ПУМБ» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у судах першої та апеляційної інстанцій у розмірі 6 557 грн 20 коп. (50,44% від 13 000 грн, що просила відповідач за правову допомогу), які є співмірними з предметом позову та складністю справи. 
Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
                                                    У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 24 квітня 2024 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитними договорами № 1001665001701 від 21 серпня 2020 року, №1001676769801 від 09 вересня 2020 року у розмірі 45 396 (сорок п`ять тисяч триста дев`яносто шість) гривень 49 (сорок дев`ять) копійок. 
Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 090 (одна тисяча дев`яносто гривень) гривень 44 (сорок чотири) копійки, а також витрати на професійну правничу допомогу у судах першої та апеляційної інстанцій у розмірі 6 557 (шість тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді: